П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/6574/19 
Головуючий у 1-й інстанції:  Федіна А.В. 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
05 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Першотравневого районного суду міста Чернівці  від  20 грудня 2019 року (повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2019 року у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Буковинської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про  визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 25.11.2019 звернувся із позовом до Першотравневого районного суду м. Чернівці  в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС від 18.10.2019 №1276/40800/19 та закрити справу про порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України) відносно нього.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.12.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач є громадянином Румунії, його місце проживання у Румунії підтверджується ідентифікаційною карткою громадянина Румунії, де вказано його місце реєстрації, а тому, позиція митного органу щодо наявності у позивача статусу резидента грунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права та не підтверджується встановленими обставинами викладеними у протоколі. Також вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а саме такого елементу як об`єктивна сторона.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що позивачем порушені вимоги ст. 485 МК України при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу іноземної реєстрації. Надаючи паспорт громадянина Румунії, ОСОБА_1 вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. 
При цьому, враховуючи, що у ОСОБА_1 наявний як паспорт громадянина України, так і паспорт громадянина Румунії, та він має постійне місце проживання на території України, то відповідно до норм чинного законодавства України, він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України, має статус громадянина – резидента та на території України повинен користуватись документами громадянина України, що передбачені чинним законодавством України.  
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну  скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини. 
Постановою Чернівецької митниці ДФС №1276/40800/19 від 18.10.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 304 810,80 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17.07.2019 о 14 год. 30 хв. на територію п/п "Порубне-Сірет" Чернівецької митниці ДФС в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки "HYUNDAI IX35", країна реєстрації Румунія, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 який слідував з України до Румунії в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по "зеленому коридору". 
До митного контролю громадянин ОСОБА_2 подав паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 17.06.2015, поліцією м. Сучава. на ім`я ОСОБА_3 .
Відповідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС було встановлено, що ОСОБА_1 , неодноразово при ввезенні на територію України автомобіля марки "HYUNDAI IX35", країна реєстрації Румунія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов TMAJU81VCCJ328037 через різні пункти пропусків митниць ДФС України, в режимі тимчасового ввезення на термін до 1 року, використовував закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 17.06.2015, поліцій м. Сучава, на ім`я ОСОБА_3 .
Відповідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС було встановлено, що при перетині митного кордону України громадянин ОСОБА_4 подавав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .
Згідно поданого до митного контролю паспорта громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 17.06.2015, поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі „Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 – громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однієй й тією ж особою.
Враховуючи вищевказані відомості, та відомості які міститься в програмно іформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на транспортному засобі марки "HYUNDAI IX35", країні реєстрації Румунія, кузов TMAJU81VCCJ328037, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 р.в. тип двигуна дизель 1995 см. куб. гр. ОСОБА_1 використовував паспортний документ гр. Румунії № НОМЕР_2 , виданий 17.06.2015, сервісним центром поліції Румунії, на ім`я ОСОБА_3 .
З метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу "HYUNDAI IX35", країна реєстрації Румунія, кузов TMAJU81VCCJ328037, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 р.в. тип двигуна дизель 1995 см. куб. вищезазначена особа надавала паспортний документ зі статусом "нерезидент" та заявляла митний режим "тимчасове ввезення транспортного засобу строком до 1 року".
Згідно листа Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, який надійшов до Чернівецької митниці ДФС 02.08.2019 (вх.№1727/9/24-70-01-24), гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим за місцем проживання: Чернівецька область. Сторожинецький район, с АДРЕСА_1 , за паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 31.12.2007 Сторожинецьким РВ УМВСУ в Чернівецькій області. ОСОБА_1 користується паспортом гр. України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 21.07.2010 (код органу 7323). Даний громадянин із заявою про отримання дозволу на виїзд на ПМП з України не звертався.
Отже, маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на транспортному засобі марки "HYUNDAI IX35", країна реєстрації Румунія, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_5 , 2012 р.в. тип двигуна дизель 1995 см. куб. громадянин України ОСОБА_1 використав паспортний документ зі статусом "нерезидента" - гр. Румунії 053043477 на ім`я " ОСОБА_3 " з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вищевказаного транспортного засобу.
Таким чином, під час ввезення транспортного засобу марки "HYUNDAI ІX35", країна реєстрації Румунія, кузов TMAJU81VCCJ328037, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 р.в. тип двигуна дизель 1995 см. куб. через митний кордон України особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування, маючи статус "резидента".
Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення  суд першої інстанції дійшов висновку,  позивач у відносинах з України вважається громадянином України та має статус "резидента", у зв`язку з чим при ввезені на митну територію України транспортного засобу особистого користування зобов`язаний сплачувати відповідні митні платежі за змістом ст. 380 МК України, при цьому, митна вартість транспортного засобу та як наслідок сума митних платежів визначена відповідачем з урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.
Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Згідно ст. 485 МК України визначено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Отже, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Згідно з п. 1 ст. 377 МК України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 380 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.
Пунктом 3 частини 1 статті 292 МК України встановлено, що митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 вважає себе нерезидентом. З приводу даного твердження колегія суддів зазначає наступне.
Згідно поданого до митного контролю паспорта громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 17.06.2015, поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 – громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однієй й тією ж особою.
Тобто, станом на 18.10.2019 у позивача був наявний як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії.
Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III (далі - Закон № 2235-III), якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами МК України, Закону № 2235-III, Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.
Так, п.п. "в" п. 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.
Отже, для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.
За змістом п. 45 ч.1 ст. 4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).
Згідно положень Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII, п. 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований в с. Верхні Петрівці АДРЕСА_2 Сторожинецького району, Чернівецької області, будь-які відомості на підтвердження того, що позивач звертався із заявою про виїзд на постійне місце проживання з України матеріали справи не містять.
Таким чином, оскільки у ОСОБА_1 наявний як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, враховуючи відсутність у позивача документів, які підтверджують його постійне місце проживання на території Румунії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач є резидентом і зобов`язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України.
Відтак, оскаржуваною постановою зафіксовано вчинення позивачем дій, що мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.
Отже, позивач, як громадянин України при ввезенні на територію України автомобіля марки "HYUNDAI IX35" повинен був сплати передбачені законодавством митні платежі.
Судом першої інстанції встановлено, що розмір митних платежів визначений на підставі службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Чернівецької митниці ДФС №1280/24-70-19-02-09 від 22.07.2019.
Проте, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно матеріалів справи, митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем. При визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Чернівецької митниці ДФС №1280/24-70-19-02-09 від 22.07.2019
Зокрема, зі змісту вказаної службової записки слідує, що відомості, стосовно митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.
При цьому, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів ні суду І інстанції, ні апеляційному суду не надано.
У вказаній записці зазначено, що відомості, стосовно митної вартості транспортного засобу не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.
Таким чином, службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.
Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.
Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).
Таким чином, відповідачем не дотримано вимог Методики.
В службовій записці запропоновано для більш точної інформації стосовно визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.
Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців.
Отже, з наведеного слідує, що відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці.
Крім того, відповідач не був позбавлений можливості здійснити оцінку автомобіля позивача під час перетину кордону позивачем 17.07.2019.
З наведеного слідує, що відповідачем не доведено правильність визначення митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.
Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили про правомірність їх дій та обґрунтованість висновків.
На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови від 18.10.2019 №1276/40800/19 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК України.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що судовим розглядом встановлено факт порушення позивачем митних правил, а також те, що підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення слугувало не доведення правильності заявленої митної вартості автомобіля відповідачем, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Буковинської митниці Держмитслужби.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. 
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 грудня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС від 18 жовтня 2019 року №1276/40800/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України та надіслати справу на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.