Справа № 159/5552/19 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/167/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 лютого 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником ОСОБА_3 , на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 року,
                                       В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 25 січня 2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того позивач вказувала, що у суді перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Зазначала, що їх неповнолітній син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач є здоровим, працездатним, має несталий дохід, але має можливість утримувати сина, інших утриманців не має.
На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - 1200 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність та необгрунтованість судового рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги, що відповідач повністю згідний з позовними вимогами, щодо розміру аліментів не заперечив, про що зазначив у своєму клопотанні про розгляд справи без його участі. Тобто, відповідач ОСОБА_2 вказав у заяві, що не проти сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно. Судом не враховано й те, що розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років наразі становить 2218 грн, позивач не працює, а відповідач інших неповнолітніх дітей чи будь-яких інших осіб на утриманні не має, є здоровим, працездатним і заперечень проти позову не подавав.
ОСОБА_2 , будучи судом належним чином повідомленим про відкриття апеляційного провадження, відзиву на апеляційну скаргу не надав.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду не у повній мірі відповідає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково та стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1200 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження несталого доходу відповідача і його розміру. Разом з тим, у відповідача існує обов`язок щодо утримання своєї дитини, тому вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн підлягають частковому задоволенню у визначеному судом розмірі в сумі 1200 грн.
Проте із таким висновком суду повністю погодитись не можна.
Встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Питання щодо розірвання шлюбу між сторонами вирішується в судовому порядку в іншій цивільній справі.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08 травня 2013 року (а.с.5).
Дане подружжя проживає окремо, син знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою № 762 від 26 вересня 2019 року, виданою Тойкутською сільською радою Ковельського району Волинської області (а.с.8).
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, офіційно не працевлаштований.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як передбачено ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.
Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Розмір аліментів і спосіб їх стягнення може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач.
Зі змісту поданої відповідачем ОСОБА_2 заяви про розгляд справи без його участі в суді першої інстанції вбачається, що позовні вимоги в розмірі стягнення з нього 1500 грн аліментів щомісячно підтримує (визнає) і заперечень не має (а.с. 16).
Відповідно до норм ст.ст. 43,49 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд не приймає визнання позову відповідачем лише у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що відповідач до ухвалення судового рішення - 16 жовтня 2019 року подав письмову заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з урахуванням швидких темпів зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, а також ту обставину, що відповідач є особою працездатного віку і заперечень не надав, своєю заявою визнав позов, визнання ним позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а навпаки - є в інтересах дитини, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і визначити розмір аліментів на неповнолітнього сина в сумі 1500 грн.
Наведене свідчить про те, що суд, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.
У зв`язку з тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача, однак при визначенні розміру аліментів не врахував усіх обставин, допустив порушення норм процесуального права, рішення суду необхідно скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1152 грн 60 коп. за апеляційний розгляд даної цивільної справи та 768,40 грн за розгляд справи в суді першої інстанції, а всього 1921 грн.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 268, 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд
П О С Т А Н О В И В :        
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 року в даній справі скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі - 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання даної постанови в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну ) грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

       Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді