ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7784/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року (головуючий суддя Озерянська С.І.)
у справі  № 160/7784/19
за позовом  ОСОБА_1   
до  Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області
про  визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до   Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:
визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за №20/12-С-107 від 07.08.2019 у підготовці та направленні до Пенсійного фонду України документів для призначення   пенсії за вислугою років; 
визнати право на призначення   пенсії за вислугою років та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документи для призначення   пенсії за вислугою років із обрахуванням вислуги років на пільгових умовах відповідно до «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 за № 3-1 та пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».       
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови у направлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів позивача для призначення пенсії за вислугу років з тих підстави, що  його календарна вислуга років становить 17 років 06місяців 26 днів. Позивач зазначає, що відповідачем не враховано, що  підпунктом «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затвердженої  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, в редакції  до 27.07.2011 було встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій згідно  з пунктом "а" ст.12  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується на пільгових умовах  один місяць за півтора місяця час  проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною  злочинністю  за  переліком  посад  і  на умовах,   що визначаються Міністерством  внутрішніх справ. Відповідачем не враховано зазначений пільговий стаж який дає право на призначення пенсії до 2011 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 в задоволені позову відмовлено.
Суд виходив з того, що відповідно до норм чинного на час звільнення позивача зі служби з органів внутрішніх справ законодавства для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Вислуга років позивача у календарному обчисленні становить – 17 років 06 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Фактично позиція позивача полягає у наявності права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням вислуги років, обчисленої на пільгових умовах.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд  залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції вірно зроблений висновок про внесенні зміни до  ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно яким, зокрема, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше. 
Прикінцеві та перехідні положення а ні  Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а ні  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  не містять норм, які б закріпляли право осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які на час внесення змін до  ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  перебували на службі, на призначення пенсії в редакції Закону на день вступу на службу до органів внутрішніх справ.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_2 06.03.2012 звільнений з органів внутрішніх справ згідно наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06.03.2012 № 41 о/с дск в запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.  
Згідно довідки Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 07.08.2019  № 18/12-С-107 «Про періоди проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_2 » позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 10.08.1994 по 06.03.2012. Означений факт позивачем не спростовується. 
03.06.2019 ОСОБА_2 звернувся   до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив підготувати та передати у відповідні органи пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років.
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 07.08.2019 № 20/12-С-107   повідомило позивача, що згідно матеріалів архівної особової справи позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 10.08.1994 по 06.03.2012 і на день звільнення зі служби з органів внутрішніх справ він мав вислугу років у календарному обчисленні – 17 років 06 місяців 26 днів. 
Одночасно відповідачем роз`яснено, що відповідно до п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 08.07.2011, який був чинний на день звільнення позивача, пенсія за вислугу років призначається особам, зазначеним у п. «б»-«д», «ж» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2011 по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу років 20 календарних років та 6 місяців і більше. 
Оскільки на час звільнення позивач не мав календарної вислуги років більше 20 календарних років   та 6 місяців і більше, він не має право на призначення пенсії, підстави для надання необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відсутні. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Встановлені обставини справи свідчать, що фактично підставою для звернення позивачем до суду з позовом, з тим змістом і обсягом позовних вимог, які у ньому визначені, стала позиція позивача про наявність у нього права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII,  а саме: вислуга років позивача у зв`язку з його службою в органах внутрішніх справ, враховуючи пільгове обчислення, достатня для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII.
Отже, визначальним у цій справі є питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  № 2262-ХІІ.
З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Вказаним Законом № 2262-ХІІ визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ.
Статтею 12 Закону №2262-XII в редакції, що діяла на час вступу позивача на службу в органах внутрішніх спправ, було визначено, що право на пенсію за вислугою строків служби мають: п. «а» -  особи  офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі  служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх  справ  20 років і більше.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 внесено зміни до ст.12 Закону №2262-XII, пункт «а» якої, зокрема, викладено в наступній редакції: пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж»  статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.
Вказана редакція Закону № 2262-ХІІ набула чинності з 01.20.2011.
Одночасно  статтею 17  Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.
Згідно з ч.2  ст. 17 Закону № 2262-XII  до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього  Закону додатково  зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Положеннями ч.4   ст. 17 Закону № 2262-ХІІ  визначено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Виходячи з наведеного з 01.10.2011 законодавцем змінено умови призначення пенсії за вислугу років, а саме: обов`язковою умовою для осіб, які звільнилися із служби в органах внутрішніх справ з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року (період звільнення позивача), є те, що така особа, на день звільнення, повинна мати вислугу 20 календарних роки 6 місяців і більше.
Отже на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ, діяв Закон № 2262-XII   в редакції від 08.07.2011, який не передбачав, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним  Законом  чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається, в спірному випадку, при наявності вислуги 20 років і більше, та визначено виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що для отримання права на призначення пенсії позивачу обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному  законом  розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні  законом  не передбачено.
В спірному  випадку позивачем не заперечується факт наявності у нього стажу служби в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні – 17 років 06 місяців 26 днів.
З приводу застосування до спірних правовідносин при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років  постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.3  ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта  Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Відтак, оскільки приписи п.3  Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393  суперечать приписам п. «а» ст.12 Закону України №2262-XII, застосуванню підлягає саме Закон України №2262-XII, який   має вищу юридичну силу.
Враховуючи також, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», апеляційний суд вважає, що в контексті спірних відносин та за обставин даної справи, для призначення пенсії позивач повинен мати вислугу 20 календарних роки і більше.
Оскільки у позивача відсутня така календарна вислуга, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 31.01.2019 у справі № 295/15121/16-а, від 27.02.2019 у справі №295/6454/17, від 25.07.2019 у справі № 806/1402/16, від 22.08.2019  у справі № 295/7220/16-а.
Одночасно апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 1  Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище  Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
Згідно з пунктом 12 вказаного Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. 
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. 
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пункті 6 цього Порядку.
При цьому, саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року (справа №537/1980/16-а).
Як встановлено судом вище, відповідач листом  від 07.08.2019 № 20/12-С-107 повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії за вислугу років у порядку пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XI, за недостатністю вислуги років.
Виходячи з встановлених у справі обставин в їх сукупності, відповідач правомірно відмовив позивачу у направленні до Пенсійного органу відповідних документів, які необхідні для призначення пенсії за вислугу років, через відсутність  у позивача достатньої вислуги років 
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.
Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі №160/7784/19 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко