ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 року
м. Харків 
справа № 638/12781/17
Провадження № 22-ц/ 818/252/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Тичкової О.Ю.,
суддів - Котелевець А.В., Сащенка І.С.
сторони справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року, ухвалене о 14 годині 1 хвилина у складі судді Грищенко І.О.,
УСТАНОВИВ: 
У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 19 576 грн 33 коп. за кредитним договором № б/н від 20.10.2012 та судові витрати у розмірі 1600 гривень.
Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.10.2012 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ОСОБА_1 та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ОСОБА_1 вчасно не виконав своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів та відсотків, тому в нього станом на 31.07.2017 утворилася заборгованість на суму 19 576 грн 33 коп., з яких: 1710 грн 45 коп. заборгованість за кредитом; 16457 грн 48 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом ; 500 грн штраф (фіксована частина), 908 грн 40 коп. штраф (процентна складова).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитом в розмірі 1 710 грн 45 коп. та 704 грн 80 коп. судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено (а.с. 170-171).
Суд першої інстанції виходив з недоведеності Банком того, що саме додані ним до позову витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку розумів ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву 20.10.2012. Позивач надав суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт з тарифами на декілька видів карт «Універсальна». При цьому в підписаній відповідачем анкеті-заяві не вказано який саме вид кредитної картки «Універсальна» отримав ОСОБА_1 . Тому суд відмовив у стягненні процентів за користування кредитом та штрафів, посилаючись на недоведеність досягнення між сторонами у справі домовленості щодо суми кредиту та строку його повернення, розміру процентів за користування кредитом, розміру та підстав сплати комісії, виду та розміру неустойки та підстав її застосування. З ОСОБА_1 стягнуто лише заборгованість за тілом кредиту, оскільки Банк довів отримання відповідачем 1800 грн кредитних коштів.
У березні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернулася до суду із апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити. В іншій частині рішення суду просила залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати. Посилалася на те, що судом неповно, не всебічно та не об`єктивно досліджено обставини справи, допущено однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права (а.с. 174-178).
Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про неукладенність договору та не ознайомлення відповідача з ними. Підпис ОСОБА_1 в анкеті-заяві, користування кредитними коштам та погашення заборгованості свідчить про згоду відповідача з формою та умовами договору. Доказів того, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилам відповідач не надав. Банк надав належні та допустимі докази, зокрема, розрахунок заборгованості, у якому вказані розмір відсотків, пені та інші суми, нараховані відповідно до кредитного договору. Відповідачем вказані докази не спростовані.
Постановою Харківського апеляційного суду від 15.10.2019 апеляційна скарга Крилової Олени Леонідівни, подана в інтересах Банку, залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишене без змін (а.с. 211-218).
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що хоча між Банком та ОСОБА_1 і виникли кредитні правовідносини за підписаною ОСОБА_1 анкетою-заявою від 20.10.2012, стягненню з боржника підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 710 грн 45 коп., оскільки підписана анкета-заява не містить даних про розмір погоджених сторонами процентів і порядку та умов стягнення неустойки.
10 жовтня 2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , у якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Банку (а.с. 223-225). Відповідач посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. А саме, на пропуск Банком строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки позов до нього пред`явлений 29.08.2017, а останній рух по картрахунку 5457082390274806 відбувся 03.05.2014.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Харківського апеляційного суду 22 жовтня 2019 року, тобто після завершення розгляду судом апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 221).
Левицька Алла Валентинівна, діючи в інтересах Банку, у відзиві проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує (а.с. 231-232). Посилається на те, що підписаною ОСОБА_1 анкетою-заявою не передбачений порядок погашення заборгованості (щомісячні платежі чи повернення кредиту в повному обсязі у строк кредитування), тому виконання зобов`язання за таким договором відбувається за вимогою кредитора. Банк звернувся до суду з позовом у серпні 2017 року, тому саме з цього моменту боржник зобов`язаний повернути кредитору суму боргу та відсотки. У правовідносинах з ОСОБА_1 перебіг строку позовної давності не починався. І Банк не пропустив строк звернення до суду із позовною заявою.
Якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (ч.ч. 1, 4 ст. 370 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України)).
Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, що не були предметом дослідження під час розгляду апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк», судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судовим розглядом установлено і вбачається з матеріалів справи, що 20 жовтня 2012 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом в анкеті ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 зобов`язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх зміною на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с. 6).
В указаній анкеті-заяві ОСОБА_1 виявив бажання отримати платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 4000 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року з ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто 1710 грн 45 коп. заборгованості за кредитом за договором № б/н від 20.10.2012 (а.с. 170-171).
В апеляційній скарзі відповідач просить відмовити у стягненні з нього вказаної суми через пропуск Банком строку позовної давності (а.с. 223-224).
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-59цс18 Велика Палата Верховного Суду з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, згідно з яким позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування позовної давності.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей для подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести в суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним в суді першої інстанції.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 приймав участь у справі через свого представника ОСОБА_3 , який 29.05.2018 звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 66, 73). Суд, ухвалюючи рішення 14.12.2018, вказану заяву не врахував. 
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентами) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Враховуючи, що підписною ОСОБА_1 анкетою-заявою від 20.10.2012 не передбачений порядок погашення заборгованості (щомісячні чергові платежі чи повернення кредиту в повному обсязі у строк кредитування), виконання зобов`язання за таким договором відбувається за вимогою кредитора.
Частиною другою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Оскільки умовами анкети-заяви, підписаної позичальником, не передбачено відповідної календарної дати або події, з якою пов`язується виконання зобов`язання за кредитним договором, Банк звернувся до суду з позовом у серпні 2017 року, то саме з цього моменту боржник зобов`язаний повернути кредитору суму кредиту та відсотки за користування ним з моменту встановлення банком такої вимоги про виконання зобов`язання.
Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, ухваленій під час розгляду цивільної справи 750/896/17-ц, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватися під час розгляду дійсної цивільної справи.
Зважаючи на наведене, до звернення Банку до суду з позовом до ОСОБА_1 перебіг позовної давності у спірних правовідносинах не починався, а отже, позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).
Інших доводів незаконності рішення суду від 14.12.2018 апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, тому колегія суддів залишає її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 20 січня 2020 року.

Головуючий                                                                        О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                   А.В.Котелевець

І.С. Сащенко