Київський апеляційний суд

 

П О С Т А Н О В А 
 
І м е н е м     У к р а ї н и 

23 січня 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю представника органу доходів і зборів Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника органу доходів і зборів на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року щодо
ОСОБА_1 (     ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця        м. Ахаба, Іорданія, громадянина Канади, що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 01.09.2017 органом KUWAIT С ITY , 
 
у с т а н о в и в :
 
Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, за порушення митних правил, передбачене ст.471 МК України.
Цією ж постановою вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0542/12500/19 від 19.10.2019 року грошові кошти в сумі 7 460 доларів США повернуто ОСОБА_1 .
Як встановив суд, ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зоні (коридорі) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю проходження через "зелений коридор", перемістив товари, переміщення яких обмежено законодавством України, - готівку в сумі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ № 3 від 02.01.2019, та Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ № 5 від 02.01.2019, за таких обставин.
19.10.2019 о 19 годині 10 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу "Відліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" громадянин Канади ОСОБА_1 , який відлітав до м. Стамбул, Туреччина, рейсом № ТК 0460 літаком                   авіакомпанії "Turkish Airlines", своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору, - "зелений коридор", тим самим відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому ____________________________________________________________________ 
Справа № 33/824/629/2020                               Постанова винесена суддею Ткаченком Д.В.
Категорія: ст.471 МК України
декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. 
Згідно з Порядком виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018, перетин громадянином зеленої лінії, яка позначає початок "зеленого коридору", вказує, що для проходження митного контролю ним обрано "зелений коридор" і декларування здійснюється шляхом вчинення дій.Громадянин самостійно обирає відповідний канал "зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю.
На підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України  ОСОБА_1 було задано запитання щодо наявності у нього готівкових коштів, на що він відповів, що має 18 000 доларів США, після чого запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було видано готівку в сумі 18 570 доларів США, що знаходились у відкритому поліетиленовому пакеті у валізі (ручна поклажа).
Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_1 , валюта належить йому особисто. ОСОБА_1 обрав проходження митного контролю "зеленим коридором", що передбачає наявність готівки у сумі, яка не перевищує еквіваленту 10 000 євро. 
З виявленої суми ОСОБА_1 було пропущено 11 110 доларів США (еквівалент 9 997 євро), а решту - 7 460 доларів США вилучено відповідно до протоколу про порушення митних правил. 
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації ОСОБА_1 не надав, до моменту перетину ним зеленої лінії для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні, роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.
В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та накласти на нього  стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тимчасово вилученої валюти в сумі 7 460 доларів США.
В обґрунтування своїх вимог викладає зміст протоколу про порушення митних правил, про що детально зазначено раніше, і вказує, що всупереч положенням законодавства України та міжнародних угод суд однобічно та упереджено прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення без застосування конфіскації валюти, що не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання законів України. 
При цьому посилається на те, що відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) положення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) містить три окремі правила, першим з яких проголошено принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, а третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, а тому будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. 
Разом з тим, у рішенні в справі "Ізмайлов проти Росії" ЄСПЛ наголосив на тому, що декларування запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, а тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, що відповідає загальним інтересам суспільства. Відтак, звільнення порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення повинне бути винятком, ніж правилом, і при цьому мають враховуватися такі чинники, як характеристика, джерело походження безпосереднього предмету правопорушення, причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю, в тому числі обставини, що свідчать про обізнаність порушника із загальними правилами проходження митного контролю, про безперешкодну можливість ознайомитися з правилами проходження "зеленого коридору" тощо, мета переміщення, наявність завданої державі шкоди, її характер та розмір, вартість безпосереднього предмета правопорушення, який підлягає конфіскації, майновий стан порушника.  
У запереченнях на апеляційну скаргу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, - ОСОБА_1 , зазначає, що переміщувані ним кошти є заробітною платою, тобто мають законне походження, що підтверджується копією виписки з рахунку та довідкою компанії "Кадо Фарах", директором якої він працює. По прильоту в Україну 15.10.2019 він задекларував грошові кошти, 17.10.2019 оформив попередній договір купівлі-продажу машиномісця та близько 10 000 доларів США повинен був передати ОСОБА_2 як допомогу на лікування. Однак зранку 19.10.2019 йому по телефону йому повідомили про трагічну новину, у зв`язку з чим він повинен був терміново повернутися до Кувейту. Перебуваючи в емоційно пригніченому стані, забув, що не встиг передати ОСОБА_2 грошові кошти, та є необхідність у їх декларуванні. На запитання інспектора митниці одразу ж видав грошові кошти, а тому відсутні підстави вважати, що порушення митних правил було умисним. Цим порушенням жодних негативних наслідків завдано не було, і вказана сума є для нього значною, адже призначалася для допомоги ОСОБА_2 , стан здоров`я якої підтверджується медичними документами. Просить врахувати вказані обставини і те, що кожного місяця сплачує орендну плату в сумі 20 000 гривень за житло, в якому проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є інвалідами другої групи і потрапили в складні життєві обставини.  
З огляду на викладене ОСОБА_1 , посилаючись на практику ЄСПЛ в контексті необхідності дотримання справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та втручанням у право власності з тим, щоб конфіскація не становила індивідуальний і надмірний тягар для особи, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. 
До апеляційного суду не прибули ОСОБА_1 , захисники Свистула Д.А.,                  ОСОБА_5 , які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання і не повідомили про поважні причини неявки. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи. 
Вислухавши пояснення представника органу доходів і зборів Захарова А.О., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її належить задовольнити частково, з таких підстав. 
Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, а саме, порушенні порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю є обґрунтованими, підтверджується наявними в справі доказами і ніким з учасників провадження не оспорюються.
Обґрунтовуючи висновки про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, суддя у постанові зазначив, що порушення митних правил ОСОБА_1 полягало лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано, при цьому жодних негативних наслідків від порушення, як то завдання майнової шкоди, збитків у виді несплати митних платежів державі не завдано. Законодавством України ввезення та вивезення іноземної валюти не вважається незаконною діяльністю.
Також врахував пояснення захисника, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , у відповідності з якими ОСОБА_1 займається благодійницькою діяльністю, утримує вказаних свідків, придбав ОСОБА_5 цінне майно і близько 10 000 доларів США мав передати на лікування ОСОБА_2 , взяв до уваги документи про розмір заробітної плати на підтвердження законності походження коштів, і погодився з доводами про те, що сума вилучених коштів є для ОСОБА_1 значною.
За таких обставин, пославшись на Перший протокол до Конвенції, практику ЄСПЛ у справі "Садоча проти України", суддя дійшов висновку, що застосування додаткового стягнення у виді конфіскації предметів порушення митних правил буде непропорційним і становитиме індивідуальний і надмірний тягар для ОСОБА_1 .
Згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.466 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ст.471 МК України передбачено застосування стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також  конфіскацію цих товарів.
Отже, санкція вказаної норми є безальтернативною і передбачає накладення стягнення як у виді штрафу, так і конфіскації.
Як зазначив ЄСПЛ в рішенні "Садоча проти України", висновки в якому були враховані суддею місцевого суду, держави дійсно мають законний інтерес, а також обов`язок, згідно з різними міжнародними договорами вживати заходів для виявлення та контролю за переміщенням готівкових грошових коштів через кордони, оскільки великі суми готівки можуть використовуватися для відмивання грошей, незаконного обігу наркотиків, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або здійснення інших серйозних фінансових правопорушень. Загальна вимога щодо декларування, яка застосовується до будь-якої фізичної особи, що перетинає державний кордон, перешкоджає неконтрольованому ввезенню готівкових коштів до країни чи їх вивезенню з країни, а заходи з конфіскації, що є наслідком недекларування готівки митному органу, є частиною загальної схеми регулювання, призначеної для боротьби з цими правопорушеннями. Тому захід з конфіскації відповідав загальним інтересам суспільства.
Приймаючи рішення про порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, у відповідності з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах  суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, Суд мотивував свої висновки тим, що конфіскація всієї незадекларованої суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар, була непропорційною до вчиненого правопорушення.
Приймаючи рішення про незастосування стягнення у виді конфіскації, суддя місцевого суду керувався цією ж позицією, взявши до уваги викладені раніше пояснення захисника, свідків, а також документи на підтвердження здійснених ОСОБА_1 витрат в Україні, розмір його заробітної плати, яка становить 240 000 кувейтських динарів (790 доларів США) на місяць, списання з його рахунку в АТ "Укрексімбанк" у період з 07.05.2019 по 30.07.2019 коштів у сумі 32 006 гривень, тощо.
Однак поза увагою суду залишилися суперечності між цими доказами, що ставить під сумнів їх достовірність. Так, захисник, стверджуючи про те, що сума 7 460 доларів США є значною для ОСОБА_1 , долучила документи на підтвердження придбання ним в    м. Києві нерухомого майна - машиномісця вартістю 732 639, 70 гривень, що згідно з курсом НБУ станом на дату придбання 21.10.2019 становило 29 265 доларів США, оренди двох квартир у м. Кропивницькому за ціною 10 000 гривень щомісячно кожна, повідомила про утримання ним ОСОБА_5 та намір надати допомогу ОСОБА_2 в сумі 10 000 доларів США. 
Оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що стороною захисту не було доведено законність джерела походження переміщуваних ОСОБА_1 грошових коштів. Розмір його доходу вочевидь не узгоджується із способом життя та витратами, що не дає підстав вважати, що втручання у право власності не відповідатиме принципу пропорційності, а конфіскація предметів порушення митних правил становитиме для ОСОБА_1 індивідуальний і надмірний тягар. 
Тому у зв`язку з неправильним застосуванням суддею місцевого суду норм матеріального права постанова в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови про накладення на нього стягнення відповідно до санкції ст.471 МК України у виді штрафу та конфіскації вилучених валютних цінностей.
На переконання апеляційного суду, застосування додаткового стягнення у виді  конфіскації буде відповідати його меті, сприятиме вихованню особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що суд безпідставно не застосував конфіскацію, підстав для скасування постанови в повному обсязі з визнанням ОСОБА_1 винуватим у вчиненні порушення митних правил, як про це просить представник органу доходів і зборів, відсутні, і апеляційна скарга задовольняється частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника органу доходів і зборів - Київської митниці ДФС задовольнити частково.
Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                 13 грудня 2019 року щодо  ОСОБА_1 (     ОСОБА_1 ) в частині накладення на нього адміністративного стягнення, скасувати.
Накласти на  ОСОБА_1 (     ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, у виді штрафу в розмірі 100 /ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 /одну тисячу сімсот/ гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей в сумі 7 460 /сім тисяч чотириста шістдесят/ доларів США, вилучених відповідно до протоколу № 0542/12500/19 від 19.10.2019 року.
У решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду                                                                                      Т.М. Тютюн