УХВАЛА

13 лютого 2020 року
Київ
справа №260/614/19
адміністративне провадження №К/9901/3572/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Мартинюк Н.М.,
суддів – Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №260/614/19 за позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку при звільненні, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення повного розрахунку з ним при звільненні з військової служби в день виключення зі списків військової частини, виплати індексації грошового забезпечення і зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити йому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату індексації грошового забезпечення) за період з 14 грудня 2016 року до дня фактичної виплати недоплаченої індексації грошового забезпечення з розрахунку 517 грн 86 коп в день, що становить 410145 грн 12 коп.

Закарпатський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 19 вересня 2019 року відмовив у задоволенні позову.

Це рішення Восьмий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 10 грудня 2019 року скасував. Ухвалив нову постанову, якою позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в день виключення зі списків військової частини, стосовно виплати індексації грошового забезпечення;

- зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні за період з 14 грудня 2016 року до 14 лютого 2019 року в сумі: 284823 грн з відрахуванням відповідних податків і зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку.

В задоволенні інших позовних вимог відмовив.

У своїй касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року і залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі №260/614/19. Також просить поновити строк на касаційне оскарження.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону Верховний Суд вважає за потрібне залишити її без руху.

Згідно статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – “КАС України”) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду була ухвалена 10 грудня 2019 року. Разом з тим, скаржник подав касаційну скаргу 28 січня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Водночас скаржник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначає, що копію вказаного судового рішення отримав засобами поштового зв`язку 2 січня 2020 року, але будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не додає.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. Тобто, скаржник повинен надати Верховному Суду докази про день отримання ним оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, Верховний Суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження та пропонує надати відповідні докази (наприклад, копію конверта з апеляційного суду з відповідним штрих-кодовим ідентифікатором, копію розписки про отримання копії оскаржуваного судового рішення), які б підтверджували дату отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Крім того, згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу у редакції, яка діяла до 7 лютого 2020 року. 

Частиною четвертою статті 330 КАС України у редакції, яка діяла до 7 лютого 2020 року передбачено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору. 

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Цією ж нормою встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, яка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина третя статті 6 Закону України “Про судовий збір” визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною четвертою статті 6 Закону України “Про судовий збір” визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) подало касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, то судовий збір підлягає сплаті за ті вимоги, які задоволені судом.

Як вже зазначено вище, оскаржуваним судовим рішенням задоволено вимоги немайнового і майнового характеру.

Так, суд визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в день виключення зі списків військової частини, стосовно виплати індексації грошового забезпечення. Тобто суд задовольнив одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, оскаржуваним судовим рішенням ухвалено нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення при звільненні за період з 14 грудня 2016 року до 14 лютого 2019 року в сумі: 284  823 грн з відрахуванням відповідних податків і зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку. Тобто, суд задовольнив одну вимогу майнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2019 рік” (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) за подання касаційної скарги на судове рішення у спорі з вимогами майнового і немайнового характеру має сплатити 7  233,26 грн судового збору, з яких 1  536,80 грн за вимогу немайнового характеру (1 921 грн. х 0,4 х 200%) та 5  696,46 грн за вимогу майнового характеру (284  823 грн х 1% = 2  848,23 грн х 200%).

Тому ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) за подання касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №260/614/19 має сплатити судовий збір в сумі: 7  233,26 грн.

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;
код отримувача ЄДРПОУ: 38004897;
банк отримувача – Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) – UA288999980313151207000026007;
код класифікації доходів бюджету: 22030102 “Судовий збір (Верховний Суд, 055)”;
призначення платежу: “*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)”.

Отже, касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження та не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому, відповідно до частини другої статті 332 КАС України у редакції, яка діяла до 7 лютого 2020 року, суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання: 1) надання відповідних доказів для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження; 2) документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №260/614/19.

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №260/614/19 за позовом ОСОБА_1 до Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до дня фактичного розрахунку при звільненні залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання доказів для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду