Справа № 459/3176/17                                Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/1518/19                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 2

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Фейір К.О.
                      з участю представника  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3  - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 житлового будинку та земельної ділянки та припинення права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову/уточнення позовних вимог від 25 червня 2018 року, просила: 
припинити право власності відповідача на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку площею 0,0434 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4611800000:03:031:0052;
визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 247, 5 кв.м., житлова площа 100,7 кв.м., та на Ѕ земельної ділянки площею 0,0434 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4611800000:03:031:0052.
В обґрунтування позовних вимог покликалася на те,що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 , для проживання із родиною, придбав у ОСОБА_6 незакінчений будівництвом жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , про що оформлено договір купівлі - продажу. Представником продавця ОСОБА_6 за дорученням від 01 березня 2001 року діяла дружина позивача - ОСОБА_1 .
Вважаючи, що не можна вказати у договорі покупцем позивача ОСОБА_5 , оскільки його дружина ОСОБА_1 при укладенні договору представляла інтереси продавця, за порадою юристів покупцем у договорі зазначено відповідача ОСОБА_3 
До підписання договору купівлі - продажу ОСОБА_5 передав кошти за придбаний об`єкт незакінченого будівництва у розмірі 4 504,00 грн ОСОБА_6 . Відповідач на той час не міг сплатити зазначені кошти, оскільки йому було лише 18 років, він був студентом і повністю перебував на утриманні батьків, кошти у нього були відсутні, він не працював, а навчався на платній основі. Будівництво здійснювалось виключно на кошти ОСОБА_5 , отримані ним як споживчий кредит у розмірі 4 500,00 доларів США, та його дружини на кошти отримані за продаж успадкованого нею майна.
29 березня 2012 року право власності на житловий будинок оформлено на відповідача ОСОБА_3 , його зазначено покупцем у спірному договорі купівлі-продажу.
До 2016 року відповідачем  ОСОБА_3  не заперечувалось його право власності на жилий будинок, він не висловлював бажання проживати у цьому будинку.007 року у будинку проживали позивач разом з дружиною, донькою, зятем та двома онуками. Цими ж особами здійснювався догляд та утримання спірного житла, його необхідний поточний ремонт, сплачувались усі комунальні платежі. 
Відповідач ОСОБА_3 із народження проживав у квартирі у АДРЕСА_2 , та є власником ј її частини. У 2016 році для оформлення субсидій позивач звернувся до сина щодо реєстрації свого фактичного місця проживання та переоформлення на нього будинку, але отримав відмову. Під час цієї розмови позивач ОСОБА_5 зрозумів, що відповідач не визнає право власності батька на будинок і вважає його своїм.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на 1/2 житлового будинку та земельної ділянки та припинення права власності - відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає його незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
Звертає увагу, що готовність спірного житлового будинку, на момент купівлі-продажу земельної ділянки складала лише 12 % (він являв собою лише незакінчений будівництвом фундамент) і який був збудований задовго після придбання земельної ділянки та вважає, що при вирішенні питання про виникнення права власності мова може йти лише про набуття права власності на новостворене нерухоме майно в порядку ст. 331 ПК України.
Зазначає, що факт створення (зведення) спірного житлового будинку за рахунок спільних коштів позивачки та її покійного чоловіка був доведений позивачкою у суді цілим рядом належних та допустимих доказів, жодним чином не спростованих відповідачем.
Також звертає увагу, що суд першої інстанції, розглядаючи питання про право власності на спірну земельну ділянку, всупереч встановленим обставинам справи визнав доведеним той факт, що покупцем зазначеної ділянки відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 28.11.2017 р. є відповідач, не врахувавши той факт, що зазначене рішення оскаржено у касаційному порядку і може бути скасованим.
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 .
08 травня 1982 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_5 .
14 травня 2001 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 незакінчений будівництвом жилий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , про що оформлено договір купівлі - продажу незакінченого будівництвом жилого будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . 
Продавцем у договорі зазначено ОСОБА_6 в інтересах якого за дорученням від 01 березня 2001 року діяла дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , а покупцем - син позивачки - відповідач ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі - продажу не обговорював його істотних умов, не оглядав майно, не узгоджував ціну, не обговорював якість та строки передачі майна, не передавав кошти продавцю, усі ці дії здійснював ОСОБА_5 , який разом з дружиною ОСОБА_1 купували будинок для себе, за власні кошти.
16 лютого 2012 року ОСОБА_3 надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації індивідуального житлового будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією даної декларації.
Згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_7 від 06 квітня 2012 року, є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.11.2017 року №102888901.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 346 ЦК України).
Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. 
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2017 року по цивільній справі №459/2186/16-ц визнано договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 14 травня 2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №2-466, удаваним у частині зазначення покупцем ОСОБА_3 з моменту його укладення. Визнано покупцем за договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 14.05.2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №2-466, ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 . 
Вищезгадане рішення скасоване рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання покупцем за договором відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі №459/2186/16-ц касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року скасовано в частині відхилення апеляційної скарги ОСОБА_8 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2017 року, в цій частині передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року залишено без змін.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року закрито апеляційне провадження у цивільній справі № 459/2186/16-цза апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання договору удаваним та визнання покупцем за договором.
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За наведених обставин, враховуючи те, що право власності на спірний будинок відповідачем набуто правомірно, незаконність набуття права власності не встановлена судом, відсутні обставини передбачені ст. 346 ЦК України для припинення права власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 07 березня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 17 лютого 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.