Постанова
Іменем України
 
27 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 1527/1-507/11
провадження № 51-6230ск18
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу з доповненнями засудженої ОСОБА_2 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року,
встановив:
Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду
від 30 травня 2018 року засудженій ОСОБА_2 відмовлено у витребуванні кримінальної справи щодо неї із зазначенням недоліків, допущених при подачі касаційної скарги та роз`яснено право повторної подачі скарги з усуненими недоліками протягом одного місяця  з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи.
9 липня 2018 року, 20 лютого 2019 року  та 19 лютого 2020 року Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду повторно відмовив ОСОБА_2 у витребуванні справи щодо неї.
ОСОБА_2 вп`яте звернулася до суду з касаційною скаргою з доповненнями на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд у касаційному порядку вказаного вироку та ухвали, водночас,ОСОБА_2 , заявила відвід судді ОСОБА_1 . 
Дану касаційну скаргу з доповненнями відповідно до автоматизованої системи документообігу суду передано судді ОСОБА_1 .
Положення статей 54, 56 КПК 1960 року визначають підстави відводу судді.
ОСОБА_2 не обґрунтувала своїх доводів щодо підстав відводу судді ОСОБА_1 , які передбачені зазначеними нормами КПК. Доводи заявленого відводу щодо можливих сумнівів у об`єктивності судді ОСОБА_1 жодним чином не підтвердженні та правових підстав, які унеможливлюють прийняття суддею процесуального рішення відповідно до приписів ст. 388 КПК1960 року, не вбачається. За таких обставин, заявлений відвід судді ОСОБА_1 – задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, касаційні скарги на судові рішення, зазначені у ч. 2 ст. 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом 3 місяців
з моменту набрання ними законної сили.
Касаційна скарга подана засудженою ОСОБА_2 19 лютого 2020 року, тобто з порушенням встановленого законом строку.
Відповідно до ст. 386 КПК 1960 року, строк на касаційне оскарження може
бути відновлений у випадках і порядку, передбачених ст. 353 КПК.
Постановами судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 від 20 лютого 2019 року та від 19 лютого 2020 року засудженій ОСОБА_2 роз`яснено, що за правилами КПК 1960 року, питання  щодо поновлення строку касаційного оскарження до компетенції суду касаційної інстанції не відносяться, а вирішується у випадках і в порядку, передбачених ст. 353 КПК 1960 року, судом, який постановив оскаржений вирок. Незважаючи на роз`яснення засудженій положень ст. 353 КПК 1960 року, нею 19 лютого 2020 року вкотре подано касаційну скаргу на судові рішення з порушенням встановленого законом строку на касаційне оскарження, який в установленому законом порядку не відновлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. 
Зважаючи на вищенаведене та керуючись вимогами ч. 2 ст. 388 КПК 1960 року ОСОБА_2 у витребуванні справи для перевірки у касаційному порядку слід відмовити. 
Керуючись статтями 57, 388 КПК 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, Суд
постановив:
Заявлений засудженою ОСОБА_2 відвід судді ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Відмовити засудженій ОСОБА_2 у витребуванні справи щодо неї для перевірки у касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             ОСОБА_1