ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/420/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/5956/19 Категорія: на ухвалу    	Гудзенко В. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       27 лютого 2020 року                                                                                              м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,  Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б. за участю секретаря Матюхи В.І. 	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 січня 2020 року, постановленої під головуванням судді Гудзенко В.Л., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності, -

                                        в с т а н о в и в :

       В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  про визнання права спільної часткової власності .
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 січня 2020 року визнано дії ОСОБА_1 , що полягають у повторному поданні позову до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності зловживанням процесуальними правами.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності повернуто особі, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції змінити, скасувавши в частині щодо зловживання процесуальними правами, а позов залишити без розгляду.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя постановляючи оскаржувану ухвалу суду не уточнив обставини справи, не з`ясував факт , деталі і без додаткових пояснень прийняв упереджене і необґрунтоване рішення суду, а також помилково застосував ст. 44 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 січня 2020 року, а ухвалу залишити без задоволення, вважаючи, що апеляційна скарга не відповідає формі і змісту вимогам ст. 356 ЦПК України і необґрунтована.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.
Із матеріалів справи випливає, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності відмовлено. Позов ґрунтувався на тому, що по договору дарування від 27 травня 1994 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 належить, як спільна часткова власність, 1/3 частина частина будинку у вигляді цілісного майнового комплексу. Добровільний вихід ОСОБА_4 із договору призвів до зміни договірних відносин. Істотна зміна договору дарування порушила цілісність майнового комплексу та його права та інтереси як співвласника землі, що вимагає додаткової угоди. В зв`язку із цим просив визнати право спільної часткової власності на земельну ділянку і зобов`язати відповідача оформити додаткову угоду.
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності. В обгрунтування позовних вимог вказував, що цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відповідно до договору дарування. Але без його згоди ОСОБА_4 незаконно передала ОСОБА_5 земельну ділянку площею 150 кв.м., що позбавляє ділянку умов користування і потребує встановлення земельного сервітуту. Порушено цілісність майнового комплексу. В зв`язку із цим просив визнати право спільної часткової власності майнового комплексу по договору дарування від 27 травня 1994 року чинним і для земельної ділянки по договору дарування від 28 серпня 2017 року і зобов`язати ОСОБА_2 відновити попередній правовий статус рівноваги співвласників у сфері земельних відносин.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, яка передбачає повернення заяви у випадку, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмова у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
В матеріалах справи відсутні дані про те, що позивачем на час постановлення ухвали подано до цього суду інший позов до ОСОБА_2 з тим самим предметом і з однаковою підставою.
Наявність іншого судового рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав регулюється іншими процесуальними діями.
Але суд першої інстанції не звернув на це уваги і постановив ухвалу з порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на залишення позову без розгляду не можна взяти до уваги, поскільки процесуальні дії про залишення позову без розгляду вирішується судом першої інстанції, а не апеляційної інстанції.
Що стосується визнання дій ОСОБА_1 як зловживання процесуальними правами, то апеляційний суд виходить із наступного.
Визнаючи дії ОСОБА_1 як зловживання процесуальними правами суд першої інстанції послався на п. 2 ч.2 ст. 44 ЦПК України, яка передбачає, що в залежності від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декілька позовів до одного і того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
Вказана норма закону передбачає умисні дії позивача, які виражаються в подачі одночасно декількох позовів до одного й того самого відповідача з тих самих підстав і з тим самим предметом з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ в суді.
В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 одночасно подав інший позов до суду із тим самим предметом і з тих самих підстав.
Наявність іншого судового рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не є зловживання процесуальними діями.
Але суд першої інстанції не звернув на це увагу і постановив ухвалу суду з порушенням норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 44, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 січня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: