П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р.	 	м. Одеса Справа № 420/6467/18	

Категорія:109010000 
                                                                                                                                 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.
                                                                                                                                 Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                        –  Ступакової І. Г. 
при секретарі  –  Рощіній К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до УДАБК Одеської міської ради, у якому просила скасувати постанову № 873/18 від 04.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, якою її визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з вересня 2011 року є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , що знаходиться на першому поверсі, дев`яти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 .
Проведеною УДАБК перевіркою встановлено виконання позивачем будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення шляхом влаштування ґанку та сходів, чим утворено вхідну групу до вищевказаного приміщення з фасаду будинку.
Позивач не погоджується з висновками перевірки та зазначила, що 28.03.2008 року було проведено експертизу правильності і повноти виконання протипожежних вимог діючих нормативних актів у робочому проекті №302-Пс автоматичної пожежної сигналізації в приміщенні салону краси, розміщеного за вищезазначеною адресою та порушень вимог пожежної вимоги не виявлено, що підтверджується Висновком експертизи Управління МНС України в Одеській області № 14-823. Позивач наполягає, що даний Висновок свідчить про те, що на першому поверсі нежитлового приміщення не могло бути менше двох входів до приміщення, оскільки дане нежитлове приміщення є більєтажем, висота якого становить 3 метри і згідно протипожежних вимог вхід в приміщення має бути забезпечений підйомом у вигляді сходів. Але у Технічному паспорті від 25.03.2011 року на зазначене нежитлове приміщення підйом у вигляді сходів не зазначений, що свідчить про його недостовірність.
Додаткового обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що окремий вхід до нежитлового приміщення №11 був відображений ще 25.03.2011 року на схематичному плані у Технічному паспорті на об`єкт, на підставі якого 12.09.2011 року їй видавалося Свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення №11.
В подальшому, в підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем подано до суду висновок експерта № 018/2019 судової будівельно-технічної експертизи складений 15.11.2019 року.
Відповідь на позов до суду не надходило.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Сасовано постанову заступника начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименко Р.К. від 04 грудня 2018 року №873/18 у справі про адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною п`ятою статті 96 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням УДАБК Одеської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в ході проведення перевірки за зверненням фізичної особи встановлено, що позивачем виконані будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення, шляхом влаштування ґанку та сходів до приміщення, чим утворено вхідну групу до приміщення з фасаду будинку. Зазначений ґанок, фактично не відображений у схематичному плані нежитлового приміщення відображений в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовленого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" від 25.03.2011 року, що свідчить про виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення № 11. Також апелянт зазначив, що висновок експерта викликає сумніви у достовірності викладених обставин. Вказав, що суд першої інстанції на надав належної оцінки тому, що схематичний план приміщення, що відображений в технічному паспорті від 25.03.2011 року не відповідає фактичному стану об`єкта, не дослідив форми та суті цього доказу, що в сою чергу переконливо свідчить  про здійснення позивачем реконструкції.       
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення № 11, загальною площею 72.7 кв.м, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Свідоцтво про право власності видане 12 вересня 2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору про пайову участь у будівництві №118 від 26.10.2007 року, додаткової угоди від 26.12.2008 року, акту прийому-передачі від 10.11.2010 року.
За результатом перевірки дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: Виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення № 11 за адресою: м АДРЕСА_3 ,55 посадовою особою УДАБК Одеської міської ради в присутності ОСОБА_2   М ОСОБА_3 12.11.2018 року складено акт № 001488, за висновками якого встановлено, що ОСОБА_1 виконала будівельні роботи з реконструкції вищевказаної нежитлового приміщення, шляхом влаштування ґанку та сходів до вищевказаного приміщення, чим утворено вхідну групу до вищевказаного приміщення з фасаду будинку. Виявлені факти підтверджуються фото фіксацією. Вищевказаний ґанок, фактично не відображений у схематичному плані нежитлового приміщення відображений в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовленого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" від 25.03.2011 року
Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація стосовно реєстрації дозвільних документів на проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 .
Такими чином, замовником будівництва ОСОБА_1 виконано будівельні роботи без отримання права на виконання таких робіт, і порушено частину першу статті 34 та абзацу 1 частини другої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та абзацу    2 пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ за № 466 від 13.04.2011 року.
Крім зазначеного акта посадовою особою УДАБК 12 листопада 2018 року складено протокол про адміністративну відповідальність передбачену частиною п`ятою статті 96 КУпАП та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт.
Складені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю документи (акт, припис, протокол) були підписані ОСОБА_1 із зауваженнями.
04 грудня 2018 року УДАБК винесено постанову № 873/18 по справі адміністративного правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 96 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10  200 грн.
Постанову було ухвалено на основі розглянутих матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності:
- акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 12.11.2018 року;
- припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12.11.2018 року;
- протоколу по адміністративне правопорушення від 12.11.2018 року;
- заяви про перенесення розгляду справи від 12.11.2018 року (вх. № 0110/480-ЗГ від 12.11.2018 року). 
Вважаючи, що в її діях відсутня вина у вчинені адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що відповідачем не доведена вина у вчинені ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що матеріали справи спростовують висновки перевірки про порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.
Надаючи правову оцінку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.
Згідно з вимогами частини першої статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Частиною п`ятою статті 96 КУпАП встановлено відповідальність за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні. Вчинення такого адміністративного правопорушення тягне за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виробництва, виготовлення та застосування будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, а також будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та прийняття в експлуатацію об`єктів чи споруд, невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої – п`ятої), 97, частини третя - п`ята статті 152-1, стаття  188-42).
У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
За приписами частини першої статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У постанові по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2018 року №873/18 зазначено, що замовником будівництва ОСОБА_1 виконано будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення № 11, за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення АДРЕСА_1 , шляхом влаштування ґанку її вхідної групи до вищевказаного приміщення без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено частину першу статті 34 та абзац 1 частини другої статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та абзац 2 пункту 5 порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 466 від 13 квітня 2011 року.
Згідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
ОСОБА_1 надала на суду першої інстанції Висновок експерта № 018/2019 судової будівельно-технічної експертизи від 15.11.2019 року, з якого вбачається, що результатами проведеного огляду влаштованого ганку та сходів до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 , а також приймаючи до уваги їх технічний стан та при зіставленні з наданою документацією і оздобленням взагалі всього житлового будинку АДРЕСА_3 , експертом встановлено, що ганок та сходи до нежилого приміщення № АДРЕСА_1 були влаштовані в період - з кінця 2005 року по початку 2011 року, тобто до видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності від 12.09.2011 року та Технічного паспорта КП "ОБТІ та РОН", виготовлено станом на 25.03.2011 року. Доказом чого також є вхід з фасадної сторони житлового будинку АДРЕСА_4 саме з АДРЕСА_5 , який відображений в Технічному паспорті від 25.03.2011 року, виходячи з чого ганок та сходи до нежитлового приміщення № 11 звичайно ж повинні були бути вже влаштовані з причини того, що під обстежуваним нежилим приміщенням АДРЕСА_6 , а вхід через існуючий вхідний отвір без існування ганку та сходів не можливо.
Невідповідність ж фактичного стану об`єкта схематичному плану приміщення, що відображений в технічному паспорті від 25.03.2011 року не свідчить, що саме позивачем здійснено реконструкцію, а відтак доводи апелянта в цій частині є помилковими.    
При цьому, відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок довести суду правомірність дій/рішень, у встановлений КАС України спосіб не надав суду відзиву на позов та належним чином засвідчених доказів на підтвердження недотримання позивачем, як суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративним правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 96 КУпАП.
Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Як свідчать матеріали справи, складені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю документи (акт, припис, протокол) були підписані ОСОБА_1 із зауваженнями, в яких вона наполягала своїй невинуватості, проте при винесені оспорюваної постанови у справі про адміністративне правопорушення зазначені доводи спростовані не були.
Таким чином, у спірному випадку оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям обґрунтованості, визначеним у статті 2 КАС України.
За наведеного правового регулювання та встановлених справі обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку колегії суддів, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; пункт 29).
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
                    Повний текст постанови складено та підписано 03 березня 2020 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова