КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

ПОСТАНОВА
                                                  Іменем України 
20 січня 2020 року                                                                                     місто Київ
Справа № 367/1585/15-ц
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Лівінського С.В. (суддя-доповідач), Березовенко Р.В., Суханової Є.М., секретар судового засідання: Малашевський О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області, у складі судді Мікуліна А.В., від 04 серпня 2016 року запозовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінська міська рада про визначення майна сумісною власністю та визнання права власності,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2015 року ОСОБА_2   звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою.
Позов мотивовано тим, що 21 січня 2000 року між сторонами було укладено шлюб.
22 січня 2002 року він придбав за договором купівлі-продажу земельну ділянку загальною площею 0,0683 га по АДРЕСА_1 , та отримав 28 березня 2003 року державний акт на право приватної власності на землю.             12 травня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2011 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0683 га по АДРЕСА_1 . Порядок користування земельною ділянкою площею 0,0683 га по АДРЕСА_1 між сторонами визначено таким чином, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 складає 0,0345 га, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що перебуває у його користуванні складає 0,0338 га.
Просив суд визначити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до схеми розподілу земельних ділянок. Виділити йому в натурі земельну ділянку, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0338 га. Виділити в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0345 га.
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Ірпінська міська Рада, про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності.
Зустрічний позов мотивовано тим, за час шлюбу сторонами була придбана та приватизована земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначеній земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва, садибний (індивідуальний) житловий будинок, який складається :  А-1 - житловий будинок, а-1 - прибудова, Б - вбиральня, Г - душ, №1 огородження та споруди. Готовність цього об`єкта нерухомості для ведення в експлуатацію складає 95%.
З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати об`єкт нерухомості спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок спільною сумісною власністю її і ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на частину спірного  садибного (індивідуального) житлового будинку.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2016 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.
ОСОБА_1 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову з рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2016 року не погодилась та  подала апеляційну скаргу. Просила через порушення судом норм матеріального та процесуального права судом в наведеній частині рішення суду у цій частині скасувати та ухвалити в цій частин нове судове рішення в про задоволення позову. 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської областівід 04 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності задоволено частково. Визнано об`єкт нерухомості незавершений будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок готовністю 95% загальною площею 89,3 кв. м., житловою площею 33,3 кв.м., розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом садибного (індивідуального) житлового будинку готовністю 95% загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 33,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. В решті рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При цьому Верховний Суд вказав, що апеляційний суд вийшов за межі апеляційного оскарження і переглянув цивільну справу в повному обсязі та не врахував висновок зроблений Верховним  Судом  України у його постанові від 15 травня 2017 року в справі №6-841цс16. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 Апеляційна скарга, як це з неї вбачається, була подана  ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.
Таким чином, оскільки судове рішення в частиніпозовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою не оскаржується і судом першої інстанції, на думку колегії суддів, під час розгляду даної справи в наведеній частині неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування судового рішення не допущено, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги, а також перегляду справи в наведеній частині колегія суддів не вбачає.  
Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою - без змін.
Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 268, 375, 367, 381- 384 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 серпня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
 
Судді:                                                                                             С.В. Лівінський,
 
Р.В. Березовенко, 
 
Є.М. Суханова