ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7300/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року 
у справі №160/7300/19 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД"  
до  Дніпропетровської митниці ДФС     
про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товару від 25.04.2019 року №UA110000/2019/800129/2,- 

ВСТАНОВИВ:

31  липня 2019 р.   Товариство з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" звернулося до суду з адміністративним позовом до   Дніпропетровської митниці ДФС   в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 24.05.2019 року №UA110000/2019/800129/2. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю здійсненого коригування заявленої митної вартості оскільки позивачем надано всі необхідні документи, що повно підтверджують заявлену митну вартість товару.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 160/7300/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АМТ ТРЕЙД" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товару від 25.04.2019 року №UA110000/2019/800129/2 - задоволено. 
Судом встановлено, що під час митного оформлення товару, позивачем надано суперечливі документи щодо підтвердження митної вартості товару, а саме витрат на транспортування. Зазначене слугувало підставою для відмови у прийнятті поданої митної декларації та прийнятті рішення про коригування заявленої митної вартості товару. В свою чергу, позивачем складено та подану нову митну декларацію в якій вказано вартість товару, визначену митним органом в спірному рішенні. Дослідивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем надано всі необхідні документи підтверджуючі витрати на транспортування товару, висновки митного органу про наявність розбіжностей та відповідно наявність підстав для здійснення коригування, є безпідставними та необґрунтованими. 
Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, Дніпропетровською митницею ДФС  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 р. у справі № 160/7300/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що надані документи  не підтверджують всіх складових митної вартості товару. Надані документи, які ніби- то підтверджують витрати на транспортування не містять всієї необхідної інформації, що свідчить про їх сумнівність. Окремо заявник апеляційної скарги  зауважує, що інвойс  від 17.05.2019 р. за № L 21039 за умовами контракту  позивачем має бути   сплачений  до 17.05.2019 року, однак до митного органу  замість доказів, підтверджуючих сплату  позивачем надано  додаткову  угоду про відтермінування   строків сплати. 
Також митний орган звертає увагу , що відповідно до листа  посольства  України в КНР  на запит МЗС України   отримано відповідь  щодо вартості  контейнерних  морських перевезень.  Вартість перевезення  40 футового  контейнера з портів КНР до порта « Південний «складає  від 2500-3000  дол. США.  Суд першої інстанції зазначив, що лист, наданий митницею  не має  пріоритету  у відношенні  до інших доказів.
Представником   відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції  зазначені  аргументи підтримано, заявлено, що з огляду на доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції  підлягає скасуванню.
Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу та  в судовому засіданні  спростовано доводи апеляційної скарги, наданням  ґрунтовних пояснень  по кожному аргументу   скарги.       
        Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав  для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 21.12.2018 року між ТОВ «АМТ ТРЕЙД» (м. Дніпро) та компанією CHONQING DILIGENCE GENERAL MACHINERY CO.,LTD укладено зовнішньоекономічний контракт № BSN-1-2019 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
22.05.2019 року ТОВ "АМТ ТРЕЙД" задекларувало до митного поста "Аеропорт" Дніпропетровської митниці товар бензинові генератори у кількості 420 шт. на загальну суму 59940 дол. США, що надійшли в Україну в одному контейнері згідно зазначеного контракту на підставі специфікації №1 від 21.01.19 р. та комерційних та товаросупровідних документів-інвойсу №ТЗ19-20181203 від 28.01.2019 p., коносаменту №MRFB19014355A від 03.02.19 р.
Електронна митна декларація зареєстрована за № UA110030/2019/006093.
Митна вартість товару підприємством була визначена виходячи з ціни контракту відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України за основним методом, зазначеним у ст.58 Митного кодексу України на підставі наданих документів. Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством надано до Дніпропетровської митниці ДФС документи, передбачені ч.ч.2, 3 ст.53 МК України, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № BSN-1-2019 від 21.12.18 року; специфікацію №1 від 21.01.19 р. до контракту; інвойс №7319-20181203 від 28.01.19 p.; пакувальний лист від 28.01.2019 р.
З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємство надало: договір перевезення вантажу морським транспортом з Китаю до України №1511-1/912/2018 від 15.11.2018; додаткову угоду №8 від 17.05.2019;заявку на доставлення вантажу №5/1-1 від 23.01.19 р.; коносамент №MRFB 19014355А від 03.02.2019 p.; рахунок на оплату морського фрахту №L21039 від 07.05.2019; довідка про транспортні витрати від 07.05.2019 p.; акт виконаних послуг від 07.05.2019 p.
23.05.19 р. ТОВ «АМТ ТРЕЙД» платіжним дорученням №62 перерахувало компанії-перевізнику 970 дол. США за перевезення вантажу за договором №1511-1/912/2018 згідно рахунку №L21039 від 07.05.19 р. та акта виконаних робіт від 07.05.2019 р.
Ціна товару та загальна вартість підтверджуються специфікацією від №1 від 21.01.19 р. до контракту та рахунком-фактурою (інвойсом) №ТЗ 19-20181203 від 28.01.2019 р.
Транспортні витрати підтверджуються наданими відповідними документами, а саме: договором №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р. перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), заявкою на доставлення вантажу №5/1-1 від 23.01.2019 р., у якій сторонами узгоджена сума фрахту - 970 дол. США за частину контейнера, коносаментом № MRFB19014355A від 03.02.19 p., який підтверджує факт здійснення перевезення, листом компанії перевізника про помилку у даті коносаменту від 24.05.19 року, рахунком на оплату морського фрахту №L21039 від 07.05.2019 р., актом виконаних робіт від 07.05.2019 р. про перевезення вантажу за рахунком № L21039 від 07.05.19, у якому зазначена загальна сума перевезення 970 дол. США, платіжним дорученням №62 від 23-05.2019 р. та заявою на купівлю валюти на підставі договору та акту виконаних робіт.
23.01.19 року перевізнику направлена заявка №5/1-1 на міжнародне морське перевезення одного контейнера з частиною товару, загальною вагою 22750,00 кг., з товаром: "Бензиновий генератор» у кількості упаковок 420, зазначено маршрут перевезення, порти відвантаження та прибуття, місце вивантаження, узгоджена загальна вартість перевезення частини товарів у розмірі 970 дол. США. Таким чином зазначено всі суттєві умови перевезення, необхідні перевізнику.
Так, за результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ митницею додатково витребувано наступні документи, а саме: сертифікат походження; митна декларація країни експорту; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; транспорті (перевізні) документи, а також документи що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка); прайс-листи виробника товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом від 24.05.2019 р. декларант надав відповідні документи, а саме: лист компанії-перевізника про помилку у даті коносаменту, копію ліцензії на заняття підприємницькою діяльністю з перекладом та пояснення про неможливість надання інших додаткових документів.
24.05.2019 року Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UА 110000/2019/800129/2, яким визначена митна вартість частини товару. 24.05.2019 року підприємство задекларувало зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД № UA 10030/2019/006226.
Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої Дніпропетровською митницею ДФС складала 34503,97 грн. Позивач 24.05.2019 р. задекларував зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за МД № UA110030/2019/006226.
Не погодившись з рішенням відповідача щодо коригування митної вартості позивач звернувся до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов товариства, дійшов висновку, що позивачем   наданий достатній вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товарів, наявність розбіжностей щодо числових значень митної вартості у яких митним органом не доведено. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. А відтак, за висновками суду першої інстанції, у Митниці не було підстав для сумніву правильності митної оцінки товару.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі - МК) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.
Згідно частини першої статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому у митного органу можуть виникнути обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК.
У свою чергу, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом, та  з урахуванням   тих особливостей, що  обумовлені контрактом, щодо  умов  поставки, навантаження,  і інше.
З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення обґрунтоване тим, що документи, надані позивачем до митного оформлення, містять розбіжності, декларантом подано не всі додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Встановивши вказані обставини, які, на думку митного органу, викликають сумніви щодо правильності визначення митної вартості, відповідач на виконання вимог ч. 3 ст. 53 МК витребував у позивача додаткові документи.
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини першої статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно пунктів 1, 4 частини другої статті 55 МК прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товару від 25.04.2019 року №UA110000/2019/800129/2 підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Неможливість визначення митної вартості за основним методом в оскаржуваному рішенні обґрунтовано неподанням позивачем витребуваних митним органом документів.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції зазначив, що  зауваження, викладені  відповідачем при прийнятті   рішення про коригування митної вартості  не можна віднести  до  таких, які можуть  слугувати  підставою для   відмови  у визначенні  митної  вартості товарів  за ціною   договору,  адже вказані   обставини не  впливають на  формування митної вартості   товару. 
Надаючи оцінку  правильності винесення судом першої інстанції   рішення по справі  з огляду на доводи,  викладені в  апеляційній скарзі  відповідача, колегія суддів  зазначає:
Посилання відповідача  на хибність висновку суду щодо   витрат на транспортування,  про які суд зазначив, що  всі витрати вже  включені продавцем  в ціну товару, відображену у документах, наданих до митного  органу,  спростовується  матеріалами справи та   поясненнями  представника  позивача, підтвердженими   в судовому засіданні. Дійсно предметом  договору є  міжнародне  морське перевезення  вантажів,  яке  зобов`язаний виконати перевізник  у порядку та на умовах  Договору.  Детальні умови  перевезення  визначаються  у заявках, підписаних замовником, які  також є  невід`ємною частиною договору. 
Як  зазначалось   вище,  23.01.19 року перевізнику направлена заявка №5/1-1 на міжнародне морське перевезення одного контейнера з частиною товару, загальною вагою 22750,00 кг., з товаром: "Бензиновий генератор» у кількості упаковок 420, зазначено маршрут перевезення, порти відвантаження та прибуття, місце вивантаження, узгоджена загальна вартість перевезення частини товарів у розмірі 970 дол. США. Таким чином зазначено всі суттєві умови перевезення, необхідні перевізнику. Інформація в  заявці кореспондується  з інформацією,  зазначеною у інших наданих документах – вага,  брутто, кількість місць,  номер контейнеру з даними, зазначеними у специфікації , інвойсі, пакувальному листі , коносаменті  MRFB 19014355А, загальна вартість перевезення з інвойсом  від  07.05.2019 р. , актом виконаних  робіт.
Коносамент  перевізником відповідно до умов договору , виданий 03.02.19 р. Інвойс  за  зовнішньоекономічним  контрактом  № ТЗ 19-20181203, в якому  зазначені  номери контейнерів , покупцем оформлений  28.01.19р.  З огляду на  зазначене, судова колегія   погоджується з  позицією   позивача ,  що при складенні заявки  на перевезення  замовником  у заявці  не могло бути зазначено ні  номери контейнера  та коносамента,  ні номер  інвойса . 
Суд підтримує позицію   підприємства в частині  виконання ст.  53 МКУ щодо   обов`язку надання  банківських документів , в випадку, якщо  сплата за   товар  проведена. 
В той же   час , сторони  не заперечують, що на час   митного оформлення  - 21.05.2019 р. , інвойс  від 07.05.19 р. який має бути сплачений до 17.05.19 р. , сплачений не був.   Судова колегія   критично ставиться до  аргументу  відповідача  щодо   не  врахування    додаткової угоди  № 8  від 17.05.19 р.  до договору № 1511-1/912/2018, згідно якої  термін сплати  фрахту за рахунком  від 07.05.19  № L 21039 продовжено  до 30.05.19 р.  З урахуванням погодження сторонами нового строку   розрахунку , та наявності   додаткової угоди ,  вимоги   відповідача в частині   ненадання     до митного органу   доказів сплати, є безпідставними.
Не може  суд  апеляційної інстанції   також  погодитись і  з доводами   апеляційної скарги  щодо посилання   відповідача   на  лист посольства  України в КНР   від 17.01.2019 року  стосовно вартості контейнерних   морських перевезень, який   впливає  на вирішення питання обґрунтованості   позивачем  визначення  вартості перевезення 40  фунтового контейнера  з   порту КНР.   Цивільний Кодекс України  передбачає свободу   договору і вільний вибір  сторонами договору істотних  його  умов, серед   яких   ціна договору є  домовленістю   сторін  і  відповідно до  матеріалів справи  та   наявного  договору   визначена    в розмірі 970 дол. США  за перевозку   1  контейнера з товаром  за умовами поставки , тобто  ціна фрахту  визначена  самим  перевізником.   Сумніви  митного органу, щодо ціни перевезення, сформовані   з урахуванням  листа  посольства   України в КНР  щодо  вартості морських перевезень, не можуть  бути визнані   обґрунтованими, оскільки  посольство України в КНР  не є спеціальним органом, який займається  морськими  перевезеннями,  враховує специфіку  даного  виду діяльності,   інформацію по портах  КНР.         
Колегія суддів  за результатами  розгляду   доводів апеляційної скарги, та оцінюючи аргументи  сторін, надані в судовому засіданні  представниками сторін,  зазначає, що  суд першої інстанції  дослідив всі суттєві   сумніви  митниці, покладені в основу  рішення про коригування  митної вартості , надав  їм оцінку, і в судовому засіданні   апеляційної інстанції  доводами апеляційної скарги висновки   суду   не  спростовані. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.
Натомість, митним органом не доведено правомірності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування іншого методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару. 
Доводи апеляційної скарги та   викладена в судовому засіданні   правова позиція   відповідача  не є достатніми для скасування правильного  по суті рішення суду.
З огляду на викладене, підстав для застосування ст. 317 КАС України, не вбачається.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  02 жовтня 2019 р. у справі № 160/7300/19 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  02 жовтня 2019 р. у справі № 160/7300/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко