УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/3707/19 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        28 січня 2020 року м.Житомир
       Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, 

в с т а н о в и в :

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2019 року ОСОБА_1         визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Відповідно до постанови,  водій ОСОБА_1 17.10.2019 року о 13 год. 25 хв. по вул. Житомирська в м. Новоград-Волинський керував автомобілем ВАЗ 21083 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя), від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він не керував автомобілем, а чекав його власника ОСОБА_2 , в припаркованому автомобілі.
Пізніше, йому запропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння він відмовився від проходження огляду, оскільки не виконував функції водія.
Крім цього, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці парковки, оскільки його ніхто не зупиняв, а відразу йому запропонували проїхати до медичного закладу, що він також вважає порушенням. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров`я.
Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В судові засідання ОСОБА_1 26.12.2019, 14.01.2020, 28.01.2020 року не з`явився, 14.01.2020 р. просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливою явкою свідка захисту ОСОБА_2 , 28.01.2020 р. подав до суду заяву в якій просив задовольнити його апеляційні вимоги, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, поважні причини неявки не зазначав, а тому апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вважаю, що суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано письмові пояснення ОСОБА_1 та обставини зупинки транспортного засобу та відмови водія від медичного огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 17.10.2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від якого останній відмовився.

З письмових власноручних пояснень ОСОБА_1 , в протоколі про адміністративне правопорушення слідує, що він визнав свою вину та вказав, що випив 250 гр. горілки після чого керував транспортним засобом ВАЗ НОМЕР_1 , від експертизи відмовляється.

Громадянин ОСОБА_2 , в протоколі власноручно дав пояснення, що забрав автомобіль, претензій не має. 

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали всі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній був водієм, мав певні ознаки (різкий запах алкоголю, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), які свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а лише у ньому перебував, коли водій ОСОБА_2 відійшов, оскільки при складанні протоколу ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 про такі обставини не вказували, хоча давали письмові пояснення у протоколі, ОСОБА_1 визнавав факт керування в стані алкогольного сп`яніння, та відмовлявся від огляду. 

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не знаходить.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2019 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук