П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3071/19	
Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-          

В С Т А Н О В И Л А:
          У травні 2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ДУ "Одеський слідчий ізолятор", в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №380/ОД-19 від 25.04.2019р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом спроби виносу з охороняємої території продуктів харчування, призначених для харчування ув`язнених, старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони";
- визнати протиправним та скасувати наказ ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №68/ОС-19 від 25.04.2019р. "Про звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 ";
- поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни №3 ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за 25.04.2019р.;
- стягнути з ДУ "Одеський слідчий ізолятор" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
          В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона проходила службу в Державній кримінально-виконавчій службі на посаді молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни №3 ДУ "Одеський слідчий ізолятор".
25.04.2019р. начальником ДУ "Одеський слідчий ізолятор" Шевченко В.М. прийнято наказ за №380/ОД-19, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
В цей же день, наказом ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №68/ОС-19 від 25.04.2019р. позивачку звільнено зі служби в органах ДКВС України за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про національну поліцію". 
Позивачка вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасування, оскільки вона є одинокою матір`ю, яка має дитину віком до 14 років, а тому її не мали права звільняти з роботи.
Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд  першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачкою допущено чергове порушення службової дисципліни при наявності трьох діючих дисциплінарних стягнень, у зв`язку із тим, що усі менш сурові заходи дисциплінарного стягнення вже застосовувались до позивачки за час її роботи в ДУ «ОСІ» та не принесли відповідних результатів, зважаючи на продовження порушення позивачкою службової дисципліни після наявних трьох дисциплінарних стягнень, то застосування відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є обґрунтованим та законним правовим заходом. Також, суд першої інстанції зазначив, що вказана позиція узгоджуються із положеннями  ЗУ «Про Національну поліцію»  та  ЗУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», які в даних спірних правовідносинах є спеціальними законодавчими актами та мають пріоритетне значення у їх застосуванні до спірних правовідносин, поряд із  КЗпП України.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. 
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що з 7.12.2007р. ОСОБА_1 проходила службу на посаді молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ "Одеський слідчий ізолятор".
25.04.2019р. начальником ДУ "Одеський слідчий ізолятор" прийнято наказ за №379/ОД-19 "Про створення комісії для проведення службового розслідування за фактом спроби виносу харчових продуктів, призначених для харчування засуджених, з охороняємої території старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 ".
На виконання зазначеного наказу, відповідною комісією проведено службове розслідування та складено Висновок службового розслідування за фактом спроби виносу продуктів харчування, призначених для харчування засуджених з охороняємої території установи старшиною внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони.
У вказаному висновку встановлено, що старшина внутрішньої служби ОСОБА_1  порушила Присягу, зобов`язання та норми професійної етики працівника ДКВС України, ЗУ «Про дисциплінарний статут ОВС України», що виразилось у спробі винести продукти харчування, які призначені для харчування засуджених, з охороняємої території.
На підставі встановлених порушень, начальником ДУ "Одеський слідчий ізолятор" в цей же день прийнято наказ за №380/ОД-19 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом спроби виносу з охороняємої території продуктів харчування, призначених для харчування засуджених, старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони», яким визначено, що старшина внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодший інспектор ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни №3 заслуговує на оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів ДКВС України. 
25.04.2019р. Начальником ДУ "Одеський слідчий ізолятор" прийнято наказ за №68/ОС-19 "Про звільнення старшини внутрішньої служби ОСОБА_1 ", яким старшину внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби за п.6 ч.1  ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Перевіряючи правомірність оскаржуваних наказів, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано, нормами  ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»,  ЗУ «Про Національну поліцію»,  ЗУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказом Міністерства юстиції України за №356/5  від 12.03.2015р. «Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України»,  Кодексом законів про працю України, та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами ч.5  ст.23 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений  ЗУ «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.
За правилами ч.2  ст.19 ЗУ «Про національну поліцію»  підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 6 ч.1  ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено, що  поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
У відповідності до ст.5 Дисциплінарного статуту ОВС за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Так, правилами ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Згідно зі ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.
Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначений ЗУ "Про національну поліцію".
Як вбачається із матеріалів справи, що висновком службового розслідування від 25.04.2019р. встановлено наявність у ОСОБА_1 на момент видання оскаржуваних наказів трьох діючих дисциплінарних стягнень, а саме:
- наказом начальника ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №600/ОД-18 від 25.07.2018р. оголошено догану (т.1 а.с.155);
- наказом начальника ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №1006/ОД-18 від 30.11.2018р. оголошено сувору догану (т.1 а.с.159); 
- наказом начальника ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №139/ОД-19 від 8.02.2019р. оголошена неповну посадову невідповідність (т.1 а.с.162).
У зв`язку із чим, ДУ "Одеський слідчий ізолятор" після встановлення службовим розслідуванням в четверте порушення норм закону позивачкою, а саме спроби нею виносу продуктів харчування, призначених для харчування засуджених з охороняємої території установи, прийнято наказ ДУ "Одеський слідчий ізолятор" за №380/ОД-19 від 25.04.2019р., яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів ДКВС України.
Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що позивачкою не заперечується факт винесення нею продуктів харчування, призначених для харчування засуджених з охороняємої території установи.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням встановлених фактів, судова колегія зазначає, що оскаржувані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та про звільнення позивачки зі служби є обґрунтованими та правомірними, оскільки до позивачки вже застосовувались менш суворі стягнення, проте нею продовжувались допускатись грубі порушення службової дисципліни.
Що стосується доводів позивачки про її незаконне звільнення як одинокої матері при наявності дитини до чотирнадцяти років, судова колегія зазначає, що до вказаних правовідносин слід застосовувати норми спеціального законодавства, оскільки ОСОБА_1 проходила службу в органах ДКВС України, а питання проходження такої служби та звільнення з неї регулюється нормами спеціального законодавства, а саме нормами ЗУ "Про національну поліцію", а не загальними нормами  КЗпП України.
Судова колегія також вважає помилковим посилання позивачки на постанову Верховного Суду по справі №802/20/16-а від 21.11.2018р. щодо користування гарантіями, передбаченими  ст.184 КЗпП України, матерями з числа осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оскільки у наведеній справі обставини та підстави звільнення не є тотожними обставинам та підставам звільнення позивачки у даній справі.
В апеляційній скарзі апелянт також зазначає інші підстави для скасування оскаржуваних наказів, однак судова колегія зазначає, що вони стосуються висновку службового розслідування, на підставі якого прийнято оскаржувані накази. При цьому вказаний висновок службового розслідування позивачкою не оскаржувався, позовні вимоги щодо його скасування у даній справі не заявлялись.
Аналізуючи вищевикладені норми законодавства та обставини встановлених порушень, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно вчинила протиправні порушення, у зв`язку із чим відповідач правомірно та на підставі чинних норм законодавства України прийнято оскаржувані накази. Крім того, спірні накази були прийняті на підставі службового розслідування та встановлення факту неодноразового порушення дисципліни з боку позивачки під час виконання службових обов`язків. 
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки оскаржувані накази прийняті у відповідності до норм чинного законодавства. 
В доводах апеляційних скарг апелянти посилалися на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
          За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –  залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                                     
                    
                                                  Повний текст судового рішення виготовлений 4 березня 2020р.

                    
Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський                                                                               

                       Судді:                                                                                  А.В. Крусян                                        
                                                                                                                                                                                                                                                               О.В. Яковлєв