Постанова
Іменем України       
 
12 лютого 2020 року 
м. Київ
 
справа № 554/2498/18
провадження № 61-44904св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М., 
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року в складі колегії суддів: Хіль Л. М., Обідіної О. І., Прядкіної О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 000,00 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у справі відсутні докази, того, що особа, яка подала апеляційну скаргу має статус адвоката чи керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені банку відповідно до закону, статуту, положення. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми чинного законодавства, не врахував, що підстави для повернення апеляційної скарги відсутні, оскільки справа відповідно до пункту 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною, представництво у даній категорії справ може здійснюватися особою, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. 
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що заява повертається заявникові у випадку коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності. 
Повертаючи апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2018 року суд апеляційної інстанції виходив з того, що у справі відсутні докази, які підтверджують, що особа, яка подала апеляційну скаргу має статус адвоката чи керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені банку відповідно до закону, статуту, положення.
Однак даний висновок є помилковим з таких підстав. 
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та                         статті 131-2 Конституції України представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).
У частині четвертій статті 131-2 Конституції України передбачено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Частиною другою статті 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зі справи відомо, що у квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 000,00 грн. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року у розмірі 1 762,00 грн. 
Таким чином, на час подачі даного позову до суду, малозначною справою вважалась справа ціна позову якої не перевищувала 176 200,00 грн. 
Враховуючи ціну позову у справі у розмірі 117 000,00 грн дана справа відноситься до малозначних. 
Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Статтею 62 ЦПК України визначено документи, що підтверджують повноваження представників. Зокрема, передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, довіреністю фізичної або юридичної особи. 
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Пунктом першим частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися. 
Отже, за змістом наведених норм апеляційна скарга може бути подана представником юридичної особи на підставі довіреності.
Із справи відомо, що подаючи апеляційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2018 року, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» Литвиненко О. Л. на підтвердження своїх повноважень додано довіреність від 31 липня 2018 року № 3269-К-О (а. с. 113). 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, оскільки дана справа є малозначною. 
Такий же висновок про застосування норм права міститься у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 333/4453/17-ц (провадження             № 61-14305св18), від 13 лютого 2019 року № 509/4162/17-ц (провадження         № 61-36989св18), від 29 травня 2019 року № 759/7843/17 (провадження                    № 61-40062св18). 
Посилання суду апеляційної інстанції на висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16 (провадження № 12-1гс18) не є релевантним, оскільки правовідносини у даній справі і справі, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду не є тотожними. 
Отже касаційна скарга подана на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 рокує обґрунтованою, а висновок суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги з підстав відсутності належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність представника ПАТ КБ «ПриватБанк» є помилковим.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною третьою статті 411 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали чи постанови, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню. 
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити. 
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 рокускасувати, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду із стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	                                        В. М. Сімоненко  	
Судді:	                                        А. А. Калараш	
 	С. Ю. Мартєв	
 	Є. В. Петров	
 	С. П. Штелик