Номер провадження: 22-ц/813/2595/20 
Номер справи місцевого суду: 523/634/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Ткачука В.О.,
апелянт (заявник) – ОСОБА_1 ,
стягувач –ОСОБА_2 ,
заінтересована особа – старший державний виконавець ПершогоСуворовського відділу державноївиконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року, ухвалену під головуванням судді Бабакова В.П., -
в с т а н о в и в:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Шашкіної Н.Я., за участю стягувача ОСОБА_2 .
У обґрунтування своєї заяви  ОСОБА_1 зазначив, що постановами державного виконавця від 14 грудня 2018 року та від 17 грудня 2018рокуза виконавчим провадженням 57274735 було звернено стягнення на заробітну плату та пенсію боржника.
Заявник вважає дані постанови неправомірними, в зв`язку з чим просив суд визнати їх незаконними та скасувати, повернути виконавчий лист на вимогу суду, а також зобов`язати державного виконавця закрити дане виконавче провадження.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Шашкіної Н.Я. відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що йому було не відомо про винесення постанов старшого державного виконавця Шашкіною Н.Я. від 14 грудня 2018року та від 17 грудня 2018року.
Відзиву до суду надано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно  до ст.  375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні державного виконавця Першого Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Шашкіної Н.Я. перебуває виконавче провадження ВП 5727473 за заявою ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця на утримання донки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 13.07.2016 року.
Постановами державного виконавця від 14.12.2018 року та від 17.12.2018 року було звернуто стягнення на заробітну плату та пенсію боржника ОСОБА_1 .
Заявник, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскаржуєзазначені постанови, при цьому вказує на те, що вони йому надіслані не були, також до виконавчої служби його ніхто не викликав.
Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, щосуду не було надано жодних доказів наявності підстав для скасування постанов державного виконавця, повернення виконавчого листа на вимогу суду чи зобов`язання держаного виконавця закрити виконавче провадження.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Оскільки, вимоги заявника не були підтверджені матеріалами справи, суд на законних підставах прийшов до вірного висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, щойому було не відомо про винесення постанов старшого державного виконавця Шашкіною Н.Я. від 14 грудня 2018 року та від 17 грудня 2018 року, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Зазначені обставини не мають правового значення, оскільки не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження про стягнення аліментів на неповнолітню дитину або для повернення виконавчого документа з підстав, передбачених ст. 37 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження».
За ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О., встановлено наступне.
21.09.2018 року стягував ОСОБА_2 подала заяву до ВДВС про прийняття на виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини зі всіх його заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
28.09.2018 року, постановою державного виконавця ВДВС, відкрито виконавче провадження № 57274735 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 
Постанова від 28.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження, крім того, 28.09.2018 року державний виконавець ВДВС у ВП № 57274735 прийняв постанову про арешт майна боржника.
В судовому засіданні ОСОБА_2 , пояснив, що йому було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів.
Зважаючи на те, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, виконавчий лист відповідає вимогам, передбаченим Закону України «Про виконавче провадження» і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, боржнику відомо про наявність у нього зобов`язань перед ОСОБА_2 стосовно сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні наявності підстав для скасування постанов державного виконавця, повернення виконавчого листа на вимогу суду чи зобов`язання держаного виконавця закрити виконавче провадження.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 17 січня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________ Л.А. Гірняк