Дата документу  Справа № 336/6707/19 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________________
Провадження № 33/807/68/20                                         Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний № 336/6707/19                                                 Доповідач в 2 інст. Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року                                                                м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Полуляха С.Ю., розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою  АДРЕСА_1 , зі слів не працює, паспорт громадянина України НОМЕР_1  виданий 01.03.2005 р. Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою судді, 10.10.2019 р. о 12.25 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «DAEWOO Lanos» р.н. НОМЕР_2 по вул. Іванова 11 в м. Запоріжжі з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта аналіз матеріалів справи свідчить, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки. Вважає, що поліцейським порушено Інструкцію та Порядок направлення на огляд та оформлення його результатів, в тому числі оформлення відмови від проходження огляду, що тягне за собою визнання недійсним результату огляду, порушення порядку складання протоколу. ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння і як наслідок не зафіксовано його дії щодо ухилення від огляду саме в медичному закладі. Також апелянт посилається на той факт, що в матеріалах справи наявний неповний відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, що позбавляє можливості перевірити ряд обставин по справи, які мали важливе значення для винесення оскаржуваної постанови. Вважає, що з огляду на фактичні обставини справи, відсутня подія вчинення правопорушення за відсутності у складі об`єктивної сторони правопорушення, яка полягає безпосередньо у фіксуванні відмови в проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння саме в медичному закладі, а не на місці зупинки. Крім того, апелянт посилається на той факт, що судом не враховано висновок лікаря від 10.10.2019 про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння.
Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, останній зазначає, що він проживає разом з батьками. Під час керування транспортним засобом, ОСОБА_1 повинен був доставити лікарські засоби своєму батькові та знаходитись біля нього до приходу своєї матері з роботи, оскільки батько потребує постійного стороннього догляду. Апелянт зазначає, що він опинився в ситуації, коли йому необхідно було обрати тяжкі для себе наслідки, чи відмовитись від проходження медичного огляду на вимогу працівників поліції, за що наступає адміністративна відповідальність, чи не доставити ліки своєму батькові та як наслідок погіршення стану здоров`я свого батька.
На підставі викладеного просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.
Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.10.2019 серії БР № 162839, де зафіксовано суть правопорушення (а.с.1); довідкою про повторність (а.с.2); Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); поясненнями свідків (а.с.4,5); рапортом працівника поліції (а.с.6); архівом порушень (а.с.7); відеозаписом події.
Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами. 
Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною та підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
У відповідності до п.12. розділу ІІ вказаної інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п.4 розділу І вказаної Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Натомість апелянт у своїй скарзі посилається на ознаки алкогольного сп`яніння, хоча його притягнуто до адміністративної відповідальності за наявність ознак наркотичного сп`яніння та відмови від проходження такого огляду.
Доводи щодо порушень інспекторами поліції порядку оформлення матеріалів справи, є необґрунтованими і повністю спростовуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
З положень ст.266 КУпАП та інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту Інструкція), огляд на стан алкогольного сп`яніння за наявності у водія відповідних ознак сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів проводиться в присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Доводи апелянта та його захисника про те, що ОСОБА_1 вимушено відмовився від проходження огляду, у зв`язку з тим, що він віз ліки своєму батькові, який потребує стороннього догляду, були предметом перевірки судом першої інстанції. Та суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що така версія з`явилась під час розгляду справи в суді, однак суддя вважає її намаганням з боку ОСОБА_1 маніпулювати станом здоров`я члена сім`ї для уникнення відповідальності за п.2.5 ПДР.
Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом та його захисником не надано.
З відеозапису, долученому до матеріалів справи вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останній не повідомляв про необхідність термінової доставки ліків батькові. Натомість ОСОБА_1 взагалі не пояснював ані працівникам поліції, ані у присутності свідків, що у нього наявні будь-які причини для відмови від проходження огляду, такі пояснення він не зазначав у відповідній графі протоколу.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2019 року, якою  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                                                        Ю.О. Гріпас