Ухвала
 
27 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 307/3240/16-ц
провадження № 61-3335ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Краснянської сільської ради Тячівського району, треті особи: управління Держгеокадастру в Тячівському районі, сектор реєстрації речових прав Тячівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні проїздом, визнання дій протиправними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування права власності та рішення про державну реєстрацію цього права,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2016 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Краснянської сільської ради Тячівського району, треті особи: управління Держгеокадастру в Тячівському районі, сектор реєстрації речових прав Тячівської районної державної адміністрації з зазначеним позовом.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у 1961 році її чоловіку ( ОСОБА_4 ) наданий дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,07 га, виділеній рішенням Дубівської сільської ради депутатів трудящих від 25 квітня 1960 року № 22.
 
У 1963 році будівництво житлового будинку та господарських споруд було завершено, а до 1991 року також завершено будівництво літньої кухні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (чоловік) помер. У 2016 році відповідачі повністю закрили проїзд від її домоволодіння на центральну дорогу (вулицю), захопивши частину земельної ділянки, яка перебуває у володінні територіальної громади - Краснянської сільської ради. Відповідачі незаконно захопили дорогу (проїзд) загального користування і зробили неможливим вільний доступ до її будинку та користування ним (завезення дров, сіна тощо), а Краснянська сільська рада всупереч своїм попереднім рішенням дозволила передачу відповідачам у власність, без погоджень із нею, сусідньої земельної ділянки разом із дорогою загального користування (проїздом), який веде до її земельної ділянки згідно з технічною документацією про встановлення меж у натурі.
 
Із урахуванням наведених обставин, позивач, збільшивши позовні вимоги, просила:
 
- усунути перешкоди зі сторони відповідачів у користуванні землями загального користування (проїздом) від центральної АДРЕСА_1 до її двору шляхом заборони їм учинення будь-яких дій із блокування проїзду (дороги), закриття воріт, дверцят, учинення перешкод у в`їзді до її домоволодіння і виїзді із домоволодіння на центральну АДРЕСА_1;
 
- визнати протиправними дії і рішення восьмої сесії сьомого скликання Краснянської сільської ради від 03 листопада 2016 року у частині затвердження протоколу погодження меж і затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 площею 0,08 га на АДРЕСА_3 , та скасувати вказане рішення;
 
- скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої на АДРЕСА_3 , кадастровий номер 2124483200:04:003:0072, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;
 
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,08 га на АДРЕСА_3 , кадастровий номер 2124483200:04:003:0072, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, номер запису про право власності 19307672 від 01 березня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1188692721244, скасувати рішення про державну реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, індексний номер 34137766 від 03 березня 2017 року.
 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю. Заходи забезпечення позову скасовано.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивач не надала належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що між земельними ділянками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існував проїзд до АДРЕСА_1 , що допущено порушення правил землеустрою, прав ОСОБА_1 , плану забудови населеного пункту с. Красна (містобудівних умов і вимог) під час складення, погодження, затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 площею 0,08 га на                     АДРЕСА_3 , кадастровий номер 2124483200:04:003:0072, що оспорювані рішення Краснянської сільської ради та державного реєстратора речових прав Тячівської районної державної адміністрації є незаконними. 
 
17 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2020 року.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»              Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Враховуючи те, що касаційна скарга подана 17 лютого 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій. Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services                        v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Враховуючи те, що заявник не виконала вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статями 389, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Краснянської сільської ради Тячівського району, треті особи: управління Держгеокадастру в Тячівському районі, сектор реєстрації речових прав Тячівської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні проїздом, визнання дій протиправними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування права власності та рішення про державну реєстрацію цього права вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                     О. В. Ступак