ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2020 р.           Справа№ 910/11724/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Калатай Н.Ф. 
          Мартюк  А.І. 
 
секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 11.02.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Антимонопольного комітету України
на ухвалу         Господарського суду міста Києва
про                    призначення експертизи
від                     03.12.2019 (повний текст складено - 06.12.2019) 
у справі            №910/11724/19 (суддя - Бондаренко Г.П.)
за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю 
                        "СКАЙПАРК ГРУП"
до                      Антимонопольного комітету України
про                    визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної 
                          колегії Антимонопольного комітету України 
                          від 31.05.2019 №31-р/тк

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙПАРК ГРУП" (надалі - позивач, ТОВ "СКАЙПАРК ГРУП") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач, Комітет) про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 31.05.2019 № 31-р/тк, яким визнано протиправними дії ТОВ "СКАЙПАРК ГРУП" щодо поширення інформації, яка вводить в оману, а саме щодо розміщення автостоянки (паркінгу) ЖК "Park Land" та накладено на позивача штраф за таке порушення.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про призначення у справі комп`ютерно-технічної експертизи, оскільки на думку позивача для вирішення спору важливе значення має встановлення факту чи мало місце розміщення на сайті https;//park-land.com.ua інформації про розміщення автостоянки на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/11724/19 клопотання позивача про проведення судової експертизи задоволено. Призначено у справі № 910/11724/19 комплексну експертизу (комп`ютерно-технічну та земельно-технічну), проведення якої доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз. Провадження у цій справі зупинено до надання висновків комплексної судової експертизи.
Місцевий господарський суд, з метою повного, всебічного з`ясування всіх обставин справи, дійшов такого висновку, оскільки для встановлення, чи дійсно мало місце розміщення недостовірної інформації щодо розташування паркінгу на земельній ділянці, необхідні спеціальні знання.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/11724/19 та направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є безпідставна та така, що не відповідає критеріям законності, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, зокрема ст.ст. 99, 101 ГПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всі без виключення докази, які не були надані позивачем Комітету в межах розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не можуть оцінюватись судом на підтвердження наявності підстав для скасування рішення Комітету, у тому числі докази, отриманні безпосередньо під час розгляду справи у суді, зокрема шляхом проведення судової експертизи.
Окрім того, в прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №910/11724/19 за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/11724/19 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.02.2020.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Позивач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Комітету, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Зокрема позивач у відзиві зазначає, що твердження відповідача про те, що ст. 99 ГПК України не підлягає застосуванню до спору, предметом якого є оскарження рішення органів Комітету, не відповідає дійсності, так як вказаною статтею не встановлені випадки, коли призначення експертизи судом не допускається. При цьому ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", на яку посилається відповідач, не містить заборони на призначення судом експертизи в ході розгляду справи щодо визнання недійсним рішення органів Антимонопольного комітету України з метою визначення належного з`ясування Комітетом обставин, які мають значення для справи. Також безпідставні посилання відповідача на те, що позивач не надав експертного висновку, отриманого на його замовлення, що є, на думку відповідача, необхідною передумовою для звернення із клопотанням про призначення експертизи, оскільки, відповідно до ч. ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта. Тобто надання висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, є його правом, а не обов`язком.
На думку позивача, зв`язаність суду лише доказами, отриманими органами Антимонопольного комітету України в ході розгляду справи та неможливість призначення експертизи обмежувало б права учасника справи, оскільки це унеможливлює визнання недійсним рішення органів Комітету з таких передбачених законом підстав як неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.
У судове засідання 11.02.2020 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.
Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали справи для продовження розгляду в суді першої інстанції.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 11.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
За змістом ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.
В ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. 
За змістом ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи, про що суд постановляє ухвалу.
Отже, у розумінні наведених положень зупинення провадження у справі у зв`язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов`язком. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмету доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
Зупиняючи провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 228 ГПК України, суд на виконання наведених положень законодавства та приписів ст. 234 названого кодексу повинен в обов`язковому порядку обґрунтувати необхідність призначення судової експертизи та навести підстави і мотиви такого призначення, зазначити обставини справи, які підлягають з`ясуванню експертом, та викласти обґрунтування неможливості з`ясування цих обставин самим судом.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції із даним позовом, позивач зазначив, що рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 31.05.2019 № 31-р/тк є незаконним та необґрунтованим, оскільки на думку позивача відповідач неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не довів обставини, які мають значення для справи і які визнав встановленими, а висновки, викладені в Рішенні, не відповідають обставинам справи.
При цьому, обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи, позивач зазначив, що призначення у справі комп`ютерно-технічної та земельно-технічної експертизи необхідне для справедливого та об`єктивного вирішення справи, а саме встановлення факту чи мало місце розміщення на сайті https://park-land.com.ua інформації про розміщення автостоянки на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, розгляд Антимонопольним комітетом України справи №31-р/тк від 31.05.2019, внаслідок якого прийнято оскаржуване рішення, розпочався за заявою ОСОБА_1 , в якій було зазначено, що позивач розповсюджує в рекламних буклетах ЖК "Park Land" інформацію про автостоянку, яка розташована поруч з будинком НОМЕР_1 на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , і в подальшому відповідачем сформовано висновок, що ТОВ "СКАЙПАРК ГРУП" порушує законодавство про захист від недобросовісної конкуренції шляхом повідомлення необмеженої кількості потенційних покупців житла в ЖК "Park Land" про те, що біля будинку НОМЕР_1 буде розміщуватись автостоянка, розрахована на велику кількість автомобілів, всупереч того, що зазначена частина автостоянки знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та останньою дозволу на розміщення такої автостоянки не надавалось.
Щодо розміщення інформації, що вводить в оману на сайті https://park-land.com.ua позивач зазначає, що наповнення сайту в мережі інтернет та безпосереднє розміщення інформації на сайті здійснює ТОВ "Укррентпром" на підставі договору №29-12-17-2 від 29.12.2016 про обслуговування сайту. Завдання намалювати на сайті парковку (автостоянку) на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач не давав.
Отримавши 01.02.2018 вимогу відповідача від 18.01.2018 №02-06/217 про надання інформації щодо розміщення парковки на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся до ТОВ "Укррентпром" з листом про вилучення такої інформації із сайту (лист № 004 від 01.02.2018). У відповідь ТОВ "Укррентпром" надало лист № 06/18/001 від 06.02.2018, в якому зазначило, що інформацію вилучено.
Листом № 27/18/001 від 27.12.2018, що був наданий на повторне звернення позивача було повідомлено, що на сайті https://park-land.com.ua на земельній ділянці автостоянка ніколи не була зображена, а листом №06/18/001 від 06.02.2018 ТОВ "Укррентпром" помилково повідомило про вилучення з сайту такої інформації, так як неправильно встановив її місце розташування.
Таким чином, зокрема, щодо встановлення питань чи дійсно мало місце розміщення недостовірної інформації щодо розташування паркінгу на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності іншій особі, зокрема точного часу опублікування оголошення, з`ясування чи було видалення цього оголошення на певний проміжок часу зі сторінки, крім того, для визначення фактичного землекористування земельними ділянками, встановлення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельної ділянки, необхідні спеціальні знання без яких встановити ці обставини неможливо. 
Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади (п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (зі змінами та доповненнями).
Згідно п. 6.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (зі змінами та доповненнями) основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації.
Пунктом 13.1 Інструкції передбачено, що експертиза комп`ютерної техніки і програмних продуктів проводиться з метою установлення робочого стану комп`ютерно-технічних засобів; установлення обставин, пов`язаних з використанням комп`ютерно-технічних засобів, інформації та програмного забезпечення; виявлення інформації та програмного забезпечення, що містяться на комп`ютерних носіях; установлення відповідності програмних продуктів певним версіям чи вимогам на його розробку.
Пунктом 1.13 Інструкції встановлено, що строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців у межах, зокрема, понад 90 календарних днів - щодо матеріалів з особливо великою кількістю об`єктів та необхідністю вирішення питань, які потребують декількох досліджень, або якщо експертиза є комплексною чи потребує залучення фахівців з інших установ (у тому числі судово-медичних), підприємств, організацій. У разі значного завантаження експерта та наявності у нього на виконанні одночасно понад десять експертиз, у тому числі комісійних та комплексних, зазначені терміни можуть бути збільшені з урахуванням необхідного часу на їх виконання.
Як уже зазначалося вище, місцевий господарський суд за клопотанням позивача призначив у даній справі судову комплексну експертизу. На вирішення якої поставив наступні питання:
- Чи мало місце розміщення на сайті https://park-land.com.ua інформації про розміщення автостоянки на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
- Якщо так, то коли саме (точна дата та час) було опубліковано оголошення про розміщення автостоянки на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
- Чи було вилучення з сайту інформації про розміщення автостоянки на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
- Чи розташована в межах території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 частина автостоянки?
- У разі встановлення факту її знаходження, визначити їх фактичне місце розташування в межах земельної ділянки, площу, координати частини земельної ділянки, на якій вони розташовані. Надати схематичне зображення фактичного розташування частини автостоянки у межах земельної ділянки за кадастровим номером 8000000000:72:312:0016; Встановити приблизний час будівництва вказаного об`єкта.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність спеціальних знань для вирішення питань, які виникли під час розгляду даної справи, а тому призначення комплексної судової експертизи є доцільним.
При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у статях 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством, та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 129 Конституції України унормовано, що до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, рішеннями ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 (п. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.
Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, про обґрунтованість доводів позивача в клопотанні про призначення судової експертизи, з якими погодився суд першої інстанції та наявністю підстав для проведення у цій справі комплексної судової експертизи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/11724/19 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі №910/11724/19 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Антимонопольним комітетом України.
4. Матеріали справи №910/11724/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 17.02.2020. 

Головуючий суддя                                                            Л.П.  Зубець 

Судді                                                                                Н.Ф. Калатай

                                                                                А.І.  Мартюк