Справа № 344/20511/19 
Провадження № 22-ц/4808/218/20 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Горейко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року                  м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої                        Горейко М.Д.
суддів:         Матківського Р.Й., Максюти І.О.
секретаря                        Турів О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Татарінової О.А. 04 грудня 2019 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ»,  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, 
в с т а н о в и в:
19.11.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ»,  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, в якому просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги №26-06/ФК-19 від 26.06.2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та  ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 06.03.2007 року Біланюк С.М., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 224, укладений 10.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та  ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. та зареєстрований в реєстрі за №925; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» та  ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ»,  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів.
Ухвала суду мотивована тим, що подана позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження відсутні, справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження та підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом правил підсудності.
Зокрема зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про підсудність даної справи Івано-Франківському міському суду, оскільки один із оскаржуваних правочинів - договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 06.03.2007 року, укладений між відповідачами 10.07.2019 року, стосується нерухомого майна, а саме: земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку, які знаходяться по АДРЕСА_1 . 
Однак, судом не враховано, що предметом даного спору є законність договорів відступлення прав вимоги, які є похідними від основних вимог, а не спір щодо нерухомого майна. Тому при відкритті провадження у справі суд, враховуючи предмет спору, повинен був керуватися положеннями ч. 7 ст. 30 ЦПК України. 
Апелянт вказує, що місцем його проживання, як відповідача у даній справі, є адреса, яка територіально відноситься до Подільського району міста Києва, а тому відповідно до ч. 7 ст. 30 ЦПК України дана справа підсудна Подільському районному суду міста Києва.
З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі скасувати та направити справу на розгляд до Подільського районного суду міста Києва.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав. 
Встановлено, що 05.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №11124889000, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 112 000 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,99% річних з можливою зміною процентної ставки відповідно до п. 9.2 договору зі строком погашення не пізніше 04.03.2028 року (а.с. 12-20).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 05.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №11124889000/П, згідно з умовами якого поручитель зобов`язалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 зобов`язань, що виникли з кредитного договору №11124889000 від 05.03.2007 року (а.с. 21).
З цією ж метою 11.05.2011 року був укладений договір поруки №246544 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (а.с. 22-23).
Також, 06.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,0760 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та розміщений на ній об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 85-87). 
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.10.2016 року у справі №344/14408/15-ц задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11124889000 від 05.03.2007 року станом на 27.08.2015 року на загальну суму 63 716,13 швейцарських франків та 23 753,68 грн., що складається зі строкової заборгованості по кредиту в сумі 58 310,72 швейцарських франків, поточної заборгованості по процентах в сумі 501,62 швейцарських франків, простроченої заборгованості по процентах в сумі 4 903,79 швейцарських франків та пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 23 753,68 грн. (а.с. 24-26).
26.06.2019 року між АТ «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (фактор) був укладений договір факторингу №26/06/7/2019, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 27-29).
Факт передачі прав вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами підтверджується складеними та підписаними сторонами 26.06.2019 року актом приймання-передачі прав вимоги та актом приймання-передачі документації (а.с. 30-32).
Цього ж дня, 26.06.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги №26-06/ФК-19, згідно з умовами якого цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11124889000 від 05.03.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , в розмірі 87 997,31 грн. Одночасно з відступленням прав вимоги до цесіонарія перейшли усі права цедента за усіма договорами забезпечення, які не були посвідчені нотаріально (п. 1.2 договору) (а.с. 33-34). 
10.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 06.03.2007 року Біланюк С.М., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 224, відповідно до якого у зв`язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору відступлення права вимоги №26-06/ФК-19 від 26.06.2019 року цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договором іпотеки від 06.03.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 (а.с. 36).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За загальним правилом, встановленим ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Частинами 15, 16 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. 
Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (п. 42 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності (п. 41 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).
Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо) (п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). 
Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, позов у цій справі про визнання недійсними договорів має пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності.
Доводи апелянта про те, що предметом даного спору є законність договорів відступлення прав вимоги, які є похідними від основних вимог, а не спір щодо нерухомого майна, у зв`язку з чим суд повинен був керуватися положеннями ч. 7 ст. 30 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє, оскільки спір пов`язаний з правом позивача на нерухоме майно, а тому правила ч. 7 ст. 30 ЦПК України в даному випадку не застосовуються.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваної ухвали не впливають, а тому підстав для її задоволення не вбачається. 
З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 04 грудня 2019 року- без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча                                                                М.Д. Горейко 
Судді:                                                                        Р.Й. Матківський
І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року