УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
13 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №140/1876/19
провадження №К/9901/3809/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів: Желєзного І.В., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №  140/1876/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень,
у с т а н о в и в:
У червні 2019 ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, Волинської обласної державної адміністрації, у якому просив суд:
а) визнати протиправним та скасувати рішення Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації від 22.05.2019 №  11821050004000165 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», 
б) визнати протиправним та скасувати рішення Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації від 22.05.2019 №  11821070005000165 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», 
в) визнати протиправним та скасувати пункт 7 частини першої розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 16.05.2019 № 243 «Про реєстрацію статуту релігійних громад у новій редакції».
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 відмовлено у відкритті провадження в справі № 140/1876/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив характер заявлених вимог як приватноправових, внаслідок чого хибно констатував те, що цей спір не є публічно-правовим. З огляду на це просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та скерувати справу для продовження розгляду до того самого суду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 у справі № 140/1876/19 - без змін.
07.02.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі № 140/1876/19.
Вимоги своєї касаційної скарги заявник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Колегія суддів бере до уваги, що Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала правову позицію з питань юрисдикції спорів, які виникають щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, зокрема відповідна позиція була викладена у постанові від 20.11.2019 у справі № 910/8132/19.
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій, що позов у справі № 910/8132/19 було подано на захист релігійних прав позивача як учасника релігійної організації. Правовідносини, які виникли у справі між позивачем та відповідачем, стосуються питань участі позивача у створенні та діяльності релігійної громади. Такі правовідносини є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, а юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».
Зважаючи на наведене суд апеляційної інстанції під час розв`язання питання про юрисдикцію спору обґрунтовано взяв до уваги наведену вище позицію Великої Палати Верховного Суду, яка наділена повноваженнями розв`язувати юрисдикційні спори, і аргументи касаційної скарги стосовно цих питань не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права.
Отже, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до правового висновку Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись положеннями пункту 6 частини першої статті 333 КАС України,
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі № 140/1876/19.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                  А. А. Єзеров

Суддя                                                                      І.В. Желєзний

Суддя                                                                      О.П. Стародуб