Справа № 309/2558/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        17 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.
при секретарі                                БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/2558/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2019 року, повний текст якого складений 5 грудня 2019 року, головуючий суддя Сідей Я.Я., –

встановив:

ОСОБА_1 14.08.2019 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним.
Позивачка і відповідач у 2005 році зустрічалися і мали намір одружитися, на початку 2006 року позивачка завагітніла, про що повідомила відповідачу. Останній зрадів і сказав, що потрібно терміново одружитися, але його батьки були проти шлюбу. На початку 2006 року відповідача призвали до армії, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки народилася донька ОСОБА_3 .
Після повернення з армії відповідач прийшов до хати позивачки, але її батько вигнав його і наказав більше не наближатися. З того часу відповідач не з`являвся.
Відповідач є батьком доньки ОСОБА_3 , однак, оскільки він на час її народження служив у армії, то не міг подати до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Тому запис у документах про батька дитини був здійснений на підставі ст. 135 СК України. Про народження доньки відповідачу відомо.
У 2007 році відповідач одружився.
Рішенням Хустського районного суду від 24.04.2019 за її позовом визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11.05.2018 позивачка пред`явила до ОСОБА_2 позов про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , позаяк знаючи про доньку (позивачка про неї неодноразово повідомляла) той ухилявся від сплати на її користь аліментів, матеріальної допомоги не надавав.
Відповідно до ст. 191 ч. 2 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати; у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, свідоме невиконання своїх обов`язків за умов, коли позивачка зверталася до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Сторони не досягли згоди щодо участі батька в утриманні дитини.
Тому аліменти на утримання доньки слід стягувати за минулий час з моменту звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, а саме, з 11.05.2018.
Посилаючись на ці обставини, вказуючи на те, що відповідач не має постійної роботи, а основним видом його заробітку є сезонні роботи, що дає підстави для пред`явлення вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, ґрунтуючись на встановленому законом обов`язку батьків щодо утримання дитини, на положеннях ст.ст. 181, 182, 184, 191 СК України, позивачка ОСОБА_1 просила:
стягувати щомісячно з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 11.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 05.12.2019 позов задоволено частково, вирішено стягувати з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 14.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття; в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 768,49 грн судового збору на користь держави.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване.
У скарзі зазначає, що стягнуті з нього аліменти є надмірними, оскільки у нього на утриманні є ще дружина, яка не працює, і двоє дітей, що суд жодним чином не врахував при ухваленні рішення. Так само суд не дав оцінки наданим доказам щодо стану здоров`я відповідача, який має діагноз «бронхіальна астма інфекційної алергічної форми» і потребує постійного лікування, через що витрачає щомісячно значні кошти на ліки. Отже, суд взяв до уваги лише надані позивачкою докази та не вмотивував відхилення істотних доказів відповідача.
Крім того, пред`явивши позов, ОСОБА_1 подала суду свідоцтво про народження дитини, в якому батьком дитини був указаний « ОСОБА_5 », тоді як відповідачем є ОСОБА_2 . Тобто, відповідної підстави (юридичного факту) щодо батьківства відповідача, яка б уможливлювала задоволення позову, на час його пред`явлення не було і відповідач «де юре» не був батьком дитини. З рішення ж Хустського районного суду від 24.04.2019 зобов`язальні відносини не виникають. Тільки після подання відзиву на позов позивачка подала суду нове свідоцтво про народження дитини, де батьком був зазначений « ОСОБА_2 ».
Таким чином, доказ був поданий позивачкою не разом із позовною заявою, з порушенням вимог ст.ст. 83, 84 ЦПК України, а суд порушив правила змагальності цивільного процесу.
У разі перегляду розміру стягнутих аліментів наведені вище обставини підлягають врахуванню, тому відповідним їм і справедливим розміром аліментів може бути максимально можлива сума у 1000,00 грн щомісячно.
Відповідач просить рішення суду скасувати і в позові відмовити або змінити рішення і стягнути з нього на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1000,00 грн щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, у відзиві на апеляцію вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначає, зокрема, що:
відповідач не надав суду доказів щодо непрацездатності його дружини, немає й доказів обмеження самого відповідача у працездатності через певне захворювання;
мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а такий з грудня 2019 року становить 2118,00 грн, при цьому, за 14 років відповідач не надавав своїй доньці жодної матеріальної допомоги;
розмір аліментів у 1000,00 грн на дитину є явно заниженим і є меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому не може бути присуджений;
докази, які подавалися позивачкою, були надіслані відповідачу, а суду з цього приводу були надані стороною письмові пояснення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дубчак Н.С., яка апеляцію підтримала з уточненням позиції щодо прохальної частини скарги і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн на місяць, представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Мацоли А.В., яка скаргу не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції та розгляду апеляційної скарги).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували в шлюбі між собою і є батьками  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відділом РАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області 14.11.2006 видано Свідоцтво серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_4 , в якому матір`ю дитини зазначена ОСОБА_6 (після укладення у ІНФОРМАЦІЯ_4 шлюбу – ОСОБА_1 ), а батьком – ОСОБА_5 (а.с. 5-7).

Рішенням Хустського районного суду від 24.04.2019 у справі № 309/1306/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено зміни до актового запису № 29 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Виконкомом Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області 02.10.2006, зазначено в графі «батько» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). Рішенням суду встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 є біологічним батьком доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а запис про батька дитини було вчинено у вищевказаному свідоцтві на підставі ст. 135 ч. 1 СК України. Ці обставини не підлягають повторному доказуванню в справі, що розглядається (ст. 82 ч. 4 ЦПК України).

04.10.2019 Хустським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області було повторно видано Свідоцтво серії НОМЕР_4 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому батьком був указаний ОСОБА_2 (а.с . 41). Донька сторін перебуває на утриманні та вихованні матері, що ніким не заперечується.

Таким чином, на час розгляду справи судом першої інстанції у ній були наявні необхідні документи, які підтверджують батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому перше за часом видачі свідоцтво про народження дитини, а також відповідне рішення суду щодо батьківства ОСОБА_2 , яке, власне, є визначальним стосовно зазначеного факту, були подані разом з позовною заявою, а повторне свідоцтво про народження дитини було подане ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто, одразу після його видачі. Такі дії сторони позивачки узгоджуються з положеннями ст.ст. 83, 177 та іншими нормами ЦПК України щодо доказування, надання суду доказів тощо та не порушують процесуальних прав протилежної сторони, а заперечення сторони відповідача з цього приводу не можна визнати обґрунтованими.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача надала суду першої інстанції документи щодо сімейного становища відповідача, стану його здоров`я та вказувала, зокрема, на необхідність врахування цих обставини при вирішенні спору. Документально підтверджується, що ОСОБА_2 уклав 11.10.2007 шлюб із ОСОБА_7 , у цьому шлюбі народилися доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 31-33). Даними медичної документації зафіксовано, що ОСОБА_2 хворіє на бронхіальну астму та супутні захворювання, має медикаментозні призначення для постійного приймання (а.с. 28-30). Згідно з довідкою Виконкому Липецько-Полянської сільської ради Хустського району від 24.09.2019 № 398 дружина відповідача не працює, є домогосподаркою (а.с. 34).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За приписами СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2019 році становив від 2027,00 грн до 2218,00 грн, а у 2020 році становить (становитиме) від 2218,00 грн на 01.01.2020 до 2395,00 грн на 01.12.2020. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн щомісячно, позивачка обґрунтовувала її власне необхідністю виконання батьком дитини обов`язку з її утримання, проте, не враховувала інші обставини, що мають істотне значення в спорі. Тим часом, на стадії розгляду справи судом першої інстанції було безспірно встановлено, що ОСОБА_2 окрім доньки ОСОБА_3 , яка народилась нього з позивачкою, має ще двох дітей, яких теж зобов`язаний утримувати на рівні, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини. Крім того, ОСОБА_2 несе витрати на своє лікування.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 . Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини не заперечується по суті й відповідачем, а позиція відповідача, викладена в апеляційній скарзі, щодо сплати аліментів на рівні 1000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сукупності з іншими матеріалами справи вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині. Прав дитини і позивачки така ініціативна позиція відповідача власне щодо участі в матеріальному утриманні дитини не порушує.

Поряд із цим, відповідною мірою заслуговують на увагу обставини, що були встановлені, але не були належно оцінені судом першої інстанції, доводи відповідача в частині, яка зводиться до необхідності врахування наявності на його утриманні народжених у шлюбі ОСОБА_7 дітей, відсутності в нього постійної роботи і заробітку, стану його здоров`я.

Із врахуванням фактів, установлених на час апеляційного розгляду, суд не має підстав залишати поза оцінкою в контексті обставин, що мають значення в справі, докази, що були надані відповідачем, та наведені ним доводи. Суд зауважує, що зважаючи на наявність у відповідача двох дітей та обов`язку щодо їх утримання проханий позивачкою і присуджений розмір аліментів у 2000,00 грн суттєво перевищує половину розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що загрожує скрутним матеріальним становищем платнику аліментів та членам його сім`ї. Відповідні обставини мають істотне значення в справі та враховуються в сукупності та взаємозв`язку з іншими обставинами (вищенаведені норми закону та положення ст. 12 ч. 5, ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Тож вимога позивача про стягнення з відповідача 2000,00 грн аліментів щомісячно на дитину, рівно як і рішення суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі, не можуть бути визнані достатньо обґрунтованими. Слід також зважати на необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дитини.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі 1500,00 грн протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, близькому до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Необхідно враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. та доводити встановленим порядком відповідні вимоги.

Відтак, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України та на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 цього Кодексу рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру присуджених аліментів до суми 1500,00 грн щомісячно, а також вказівкою на правильні реквізити РНОКПП відповідача ОСОБА_2 ( НОМЕР_5 ), тому апеляцію належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виклавши другий і третій абзаци резолютивної частини рішення в редакції, яка враховує зазначені зміни. В іншій частині на підставі ст. 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 1 п. 1, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 5 грудня 2019 року змінити, виклавши другий і третій абзаци рішення в такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання доньки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В інших вимогах позову відмовити.».
В іншій частині залишити рішення суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 25 лютого 2020 року.

Судді