ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2020 року 
Київ
справа №805/5036/15-а
адміністративне провадження №К/9901/33142/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №805/5036/15-а 
за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги, середньомісячної заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року (колегія суддів: головуючий суддя: Арабей Т.Г., судді: Компанієць І.Д., Гайдар А.В.), 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1.          Позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнень) просив:
1.1.          визнати часом вимушеного прогулу затримку виконання рішення у справі №808/6793/14 в період з 05 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року;
1.2.          стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботу в розмірі 24731, 92 грн;
1.3.          стягнути одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 54590,47 грн;
1.4.          стягнути компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 12946,35 грн;
1.5.          стягнути середньомісячне грошове забезпечення за час затримки всіх виплат при звільненні у розмірі 4962,77 грн;
1.6.          визнати днем звільнення день здійснення відповідачем виплати належних сум;
1.7.          зобов`язати Головне правління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області встановити вислугу років з урахуванням дня здійснення виплат всіх належних сум. 
2.          Позов обґрунтовано тим, що 04 червня 2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом його поновлено на посаді. Однак, рішення суду в частині поновлення на посаді було виконане лише 03 листопада 2015 року. Таким чином, відповідачем рішення суду було виконано із затримкою, тому, на думку позивача, з відповідача підлягає стягненню на його користь грошове забезпечення за період з 05 червня 2015 року по 03 листопада 2015 року в сумі 24731,92 грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби у зв`язку із скороченням штатів, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується грошова допомога. При звільнені позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 54590, 47 грн, та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 12946,35 грн. Позивач вважає, що розрахунок вказаних виплат повинен здійснюватися із розрахунку середньомісячного грошового забезпечення в сумі 4962,77 грн, яка визначена постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року. Крім того, відповідно до статті 117 Кодексу Законів про працю України, відповідач повинен виплати йому середнє грошове забезпечення за час затримки всіх виплат при звільненні.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3.          Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року задоволено частково. Зобов`язано Слов`янський міський відділ (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У задоволенні решти вимог відмовлено.
4.          Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. З урахуванням ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року про виправлення описки в цьому судовому рішенні, на користь позивача стягнуто з Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення за період з 05 червня 2015 року по 02 листопада 2015 року у розмірі 14501,74 грн; компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 3882,62 грн; одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 40779,97 грн; компенсацію за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року у розмірі 4881,30 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
5.          Постановою Верховного Суду від 23 липня 2019 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року скасовано в частині стягнення з Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 3882,62 грн, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 40779,97 грн, компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року у розмірі 4881,30 грн та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року залишено без змін. 
5.1.          Верховний Суд при прийнятті цього рішення виходив з того, що розрахунок компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2017 року в частині належних до виплати сум потрібно вираховувати відповідно до приписів останнього абзацу пункту 4 Порядку №100 та вказав на правильність доводів касаційної скарги щодо здійснення розрахунку одноразової грошової допомоги, виходячи із суми 1255,50 грн, яка складається з посадового окладу позивача 800 грн, окладу за спеціальним званням 130,00 грн та доплати за вислугу років 325,50 грн. 
6.          Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року  Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% сплаченого грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та прийнято нове рішення у цій частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік; компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року та в цій частині позовних вимог прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто зі Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 41,85 грн; компенсацію за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року у розмірі 1255,50 грн. 
6.1.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з висновків Верховного Суду. 
ІІІ. Касаційне оскарження
7.          Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати це судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та стягнути з Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 3764,71 грн, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 40779,97 грн, компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року у розмірі 4881,30 грн.
7.1.          В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суд апеляційної інстанції помилково застосовує п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та вважає, що розрахунок грошового забезпечення під час звільнення необхідно проводити з грошового забезпечення за останні повні місяці роботи. Також зазначає, що компенсація за невикористану відпустку, з урахуванням виплат має становити 3882,62 грн, а компенсація за затримку у виплаті заробітної плати - 4881,30 грн. 
8.          Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, за змістом якого висловив незгоду з викладеними позивачем у скарзі доводами та повідомив свою думку про правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо вирішення питання наявності підстав для часткового задоволення його позову, просив судове рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
9.          Позивач, відповідно до наказу від 30 серпня 1994 року № 283, прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України.
10.          29 липня 2014 року МВС України прийнятий наказ № 805 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС в Донецькій області та Луганських областях». Відповідно до зазначеного наказу, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини третьої статті 3, частини першої статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
11.          Згідно з витягом з наказу від 12 серпня 2014 № 1535 о/с МВС України, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу).
12.          Постановою Запорізького окружного адміністративного суду 04 червня 2015 року у справі №808/6793/14, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року залишена без змін, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29 липня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях» в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 , визнаний протиправним та скасований наказ Міністерства внутрішніх справ України №1535 о/с від 12 серпня 2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 №114, підполковника міліції ОСОБА_1., старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Слов`янського міського відділу; поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Слов`янського міського відділу з 12 серпня 2014 року; стягнуто з Слов`янського міського відділу на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12 серпня 2014 року по 04 червня 2015 року у розмірі 47511,32 грн. В частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення 4962,77 грн, постанова звернуто до негайного виконання.
13.          Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області № 331 о/с від 03 листопада 2015 року підполковника міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Слов`янського міського відділу з 12 серпня 2014 року.
14.          Відповідно до наказу Головного управління МВС України в Донецькій області № 354 о/с від 06 листопада 2015 року позивача звільнено із займаної посади за пунктом 64 «г» Положення (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
15.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16.          Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
17.          У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
18.          За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
19.          Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
20.          Відповідно до пункту 3 Наказу МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
21.          Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
22.          Пунктом 2 Порядку встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
23.          Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
24.          Згідно пункту 4 Порядку № 100, в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
VI. Позиція Верховного Суду
25.          Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
26.          Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення позивача на посаді та невиплатою відповідачем грошового забезпечення, грошової допомоги та компенсацій в повному розмірі. 
28.          Справа неодноразово переглядалась судами та постановою Верховного Суду від 23 липня 2019 року в частині стягнення з Слов`янського міського відділу (з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 3882,62 грн, одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 40779,97 грн, компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року у розмірі 4881,30 грн направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
29.          При ухваленні цього судового рішення Верховний Суд виходив з того, що розрахунок компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2017 року в частині належних до виплати сум потрібно здійснювати відповідно до приписів останнього абзацу пункту 4 Порядку №100 та вказав на правильність доводів касаційної скарги щодо здійснення розрахунку одноразової грошової допомоги, виходячи із суми 1255,50 грн, яка складається з посадового окладу позивача 800 грн, окладу за спеціальним званням 130,00 грн та доплати за вислугу років 325,50 грн. 
30.          Під час нового розгляду справи в зазначеній частині Перший апеляційний адміністративний суд переглянув постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року в межах розрахунку компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2015 року, відповідно постанови Верховного Суду від 23 липня 2019 року.
31.          При цьому, суд апеляційної інстанції правильно врахував висновки та мотиви, з яких скасоване попереднє рішення при новому розгляді справи та виходив з того, що розрахунок компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за затримку у виплаті заробітної плати за період з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2017 року в частині належних до виплати сум потрібно вираховувати відповідно приписів останнього абзацу пункту 4 Порядку №100 та вказав, що здійснення розрахунку одноразової грошової допомоги необхідно проводити, виходячи із суми 1255,50 грн, яка складається з посадового окладу позивача (800 грн), окладу за спеціальним званням (130,00 грн) та доплати за вислугу років (325,50 грн), станом на момент остаточного звільнення, а саме на листопад 2015 року, а тому середньоденне грошове забезпечення позивача на момент звільнення з органів внутрішніх справ (листопад 2015) за один день склало 41,85 грн : 1 255,50 грн : 30 (кількість календарних днів у листопаді 2015 року).
32.          Щодо вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку суд апеляційної інстанції зазначив, що пунктом 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114) встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.
33.          Також, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач за 2015 рік відпустку не використав, її тривалість, відповідно до частини четвертої статті 49 Положення № 114, становить 38 днів.
34.          За цих обставин, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що Слов`янський міський відділ неправильно розрахував кількість відпустки для виплати компенсації у кількості 37 днів, у зв`язку з чим, виходячи з  положень Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а саме: пункту 7, сума компенсації за невикористану відпустку позивача становить 1590,30 грн. З урахуванням  сплаченої позивачу компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 1548,45грн, на його користь підлягає стягненню  41,85 грн.
35.          Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, суд апеляційної інстанції правильно в спірних правовідносинах застосував абзац 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», за яким військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, згідно з абзацом 8 цього ж пункту строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
36.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 7 грудня 2015 року № 7 о/с, яким внесені зміни до наказу № 354 о/с від 6 листопада 2015 року, позивачу розрахована вислуга років у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги у кількості 22 років 05 місяців 16 днів.
37.          Отже, враховуючи підпункти «є» та «л» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, за якими цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, у випадках виплати вихідної допомоги; у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати, а також абзац 3 пункту 2 цього Порядку, за яким у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (крім обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та для виплати компенсації за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, Верховний Суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що розмір одноразової грошової допомоги, що мала бути нарахована та сплачена позивачу під час його звільнення за скороченням штатів, складає 1255,50 грн (розмір грошового забезпечення на час звільнення за останні два місяці 2015 року) /50% х 22 роки (повні роки служби) = 13810,50 грн., яка в повному розмірі сплачена позивачу за відрахуванням податків та зборів 11 квітня 2016 року, що вбачається з довідки від 12 квітня 2016 року № 4477л/к/303/022016  (а.с.132). Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
38.          Щодо позовних вимог про зобов`язання виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що норми КЗпП України регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
39.          Оскільки питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення), не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, Верховний Суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про необхідність застосувати до даних правовідносин норми Кодексу законів про працю України.
40.          Виходячи з положень статей 116, 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
41.          Суд апеляційної інстанції встановив, що при звільненні з позивачем несвоєчасно та не повному обсязі був проведений розрахунок, період затримки розрахунку становить 30 календарних днів.
42.          Отже, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні, яку відповідачу  необхідно сплатити на користь позивача, становить 1255,50 грн.
43.          Доводи касаційної скарги таких висновків суду апеляційної інстанції не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
44.          За цих обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
45.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
46.          За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47.          Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VIІ. Судові витрати
48.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без задоволення.
2.          Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  О. А. Губська
Судді                                                                                               М.В. Білак
                                                                                                        О. В. Калашнікова