ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2443/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  04 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                     Оксененка О.М.,
суддів:                                                           Лічевецького І.О.,
                                                                Мельничука В.П.,

При секретарі:                                   Пономаренко О.В.,
За участю представника позивача:      Баранова К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
Приватне акціонерне товариство «Черкасирибгосп» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення від 15.04.2019 №0004331401, №0004371401, №0004391401, №0004401401, №00004381401, №0004421401, №0004431401 та від 11.07.2019 №0007771401.
Позов обґрунтовано тим, що гідроспоруди передані Приватному акціонерному товариству «Черкасирибгосп» лише на зберігання у відповідності до договору зберігання, тому позивач не може бути користувачем земельними ділянками у розумінні ст. 269 Податкового кодексу України, на яких розташовані вищевказані споруди. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 15.04.2019 №0004331401, №0004371401, №0004391401, №0004401401, №00004381401, №0004421401, №0004431401 та від 11.07.2019 №0007771401.
Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем у зв'язку з невірним застосуванням ставок земельного податку занижено податкові зобов'язання із земельного податку за користування земельними ділянками на яких розташовані гідротехнічні споруди рибницьких ставів та знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Портова, 5; Черкаська обл., Городищенський р-н, с. Вязівок (Рибгосп «Вязівок»); Черкаська обл., Жашківський р-н, с. Бузівка (Рибгосп «Гірський Тікич»); Черкаська обл., Кам`янський р-н, с.Телепине (Рибгосп «Телепине»); Черкаська обл., Кам'янський р-н, с. Баландино; Черкаська обл., Кам'янський р-н, с. Радиванівка; Черкаська обл., Кам'янський р-н, с. Лузанівка; Черкаська обл., Канівський р-н (Рибгосп «Степанці»); Черкаська обл., Кам`янський р-н, с.Синявка; Черкаський р-н, с. Червона Слобода (Рибгосп «Червона Слобода»); Черкаський р-н, с. Худяки (Рибгосп «Худяки»).
На думку апелянта, факт використання позивачем земельних ділянок на яких розташовані гідротехнічні споруди рибницьких ставів підтверджується додатками до державних актів на право постійного користування землею.
У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що позивач у відповідності до договору зберігання від 01.12.2010 №29/10, є лише зберігачем гідроспоруд з правом користування майна, які обліковуються на балансі ДП «Укрриба», що знаходяться на земельних ділянках в Кам`янському, Городищенському, Жашківському, Канівському та Черкаському районах Черкаської області, та не є користувачем таких земельних ділянок у розумінні вимог статті 269 Податкового кодексу України.
Станом на момент перевірки, право власності на земельні ділянки за користування якими нараховано земельний податок, не зареєстровано, також відсутні записи щодо них і в Державному земельному кадастрі.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Черкаській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, ст. 82 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Черкасирибгосп» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено Акт перевірки від 18.03.2019 №87/23-00-144-0107/00476814.
Під час перевірки контролюючим органом встановлено порушення Приватним акціонерним товариством «Черкасирибгосп» вимог пп.269.1.2 п.269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено земельний податок за 2018 рік на загальну суму 7351527,81 грн., в т. ч.: Городищенський район, с. В`язівок (КОАТУУ 7120382501) на суму 91074,44 грн.; Жашківський район, с.Бузівка (КОАТУУ 7120981201) на суму 2401300,80 грн.; Канівський район, с. Синявка (Козарівська с.р.) (КОАТУУ 7122082701) на суму 234602,70 грн.; Канівський район, с.Степанці (КОАТУУ 7122087801) на суму 309464,80 грн.; Черкаський район, с. Худяки (КОАТУУ 7124988501) на суму 338794,72 грн.; Черкаський район, с. Сагунівка (КОАТУУ 7124985501) на суму 844948,32 грн.; Черкаський район, с. Леськи (КОАТУУ 7124984501) на суму 290026,17 грн.; Кам`янський район с. Баландино (КОАТУУ 7121880500) на суму 825866,74 грн.; Кам`янський р-н с. Радиванівка (КОАТУУ 7121880500) на суму 133157,46 грн.; Кам`янський район с. Телепино (КОАТУУ 7121880500) на суму 1862172,06 грн.; Кам`янський район с. Лузанівка (КОАТУУ 7121880500) на суму 20119,6 грн.
На підставі вказаного Акту перевірки від 18.03.2019 №87/23-00-144-0107/00476814 Головним управлінням ДФС у Черкаській області відповідно п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 15.04.2019 №0004371401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по В`язівській сільській раді в сумі 113843,05 грн.;
- від 15.04.2019 №0004331401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Бузівській сільській раді в сумі 3001626 грн.;
- від 15.04.2019 №0004401401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Сагунівській сільській раді в сумі 1056185,40 грн.;
- від 15.04.2019 №0004431401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Телепинській сільській раді в сумі 2327715,08 грн.;
- від 15.04.2019 №0004421401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Радиванівській та Баланденській сільських радах в сумі 1198780,25 грн.;
- від 15.04.2019 №00043914011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Леськівській сільській раді в сумі 786026,11 грн.;
- від 15.04.2019 №0004381401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Степанецькій сільській раді в сумі 386830,98 грн.;
- від 11.07.2019 №0007771401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Козарівській сільській раді в сумі 160027,07 грн.;
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки гідротехнічні споруди, що передані ПАТ «Черкасирибгосп» на зберігання у відповідності до договору зберігання від 01.12.2010 №29/10 є державною власністю, балансоутримувачем якої є Державне підприємство «Укрриба», тому у позивача відсутні правові підстави для сплати земельного податку щодо земель, на яких розташовані такі гідротехнічні споруди.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України під земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
У силу вимог статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
При цьому, у силу вимог абзацу першого частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Так, згідно вимог підпункту 287.1 пункту 287 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. 
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України).
Відповідно до частин першої та другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
За приписами статтей 125 і 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Аналіз вищезазначених норм права дає можливість дійти до висновку, що якщо певна фізична чи юридична особа набула права власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
У той же час, плата за землю підлягає нарахуванню тільки у випадку виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Обов'язок щодо нарахування плати за землю виникає у платника податків лише з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (державної реєстрації цих прав на земельну ділянку).
У відповідності до п.п. 286.1, 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення податковий орган виходив з того, що Черкаському обласному державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству «Черкасирибгосп» видано державні акти на право постійного користування земельними ділянками від 18.04.2001 № І-ЧР 000909, від 18.04.2001 № І-ЧР 000908, від 18.04.2001 № І-ЧР 000907, від 18.01.2001 № І-ЧР 000932, від 17.01.2001 № І-ЧР 000949, від 25.01.2001 № І-ЧР 000950, від 29.09.1998 № 4P 17-113, від 12.04.2001 № І-ЧР 000930, від 20.04.2001 № І-ЧР 000903, від 21.04.2001 № І-ЧР 000904, від 20.04.2001 № І-ЧР 000905, від 20.04.2001 № І-ЧР 000906.
Втім, контролюючим органом під час проведення перевірки не було враховано, що право власності на такі земельні ділянки не було зареєстровано, відповідні записи щодо таких земельних ділянок відсутні і в Державному земельному кадастрі.
ПАТ «Черкасирибгосп» за перевіряємий період відповідно до договору зберігання з правом користування майна (гідротехнічних споруд), які обліковуються на балансі ДП «Укрриба» від 01.12.2010 №29/10, було лише зберігачем державного майна - гідротехнічних споруд рибницьких ставів, яке обліковується на балансі Державного підприємства «Укрриба» на праві господарського відання, що знаходяться на земельних ділянках в Кам`янському, Городищенському, Жашківському, Канівському та Черкаському районах Черкаської області.
Згідно даних Державного класифікатора будівель та споруд ДК018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, під спорудами розуміється будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.
У відповідності до пункту 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженого наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 №252, гідротехнічні споруди - це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувані промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.
Так, листом Фонду державного майна України від 23.09.2019 №10-15-16931, наданого на запит Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 №580/2443/19/4398/19, було повідомлено, що підставою для включення та внесення змін до Єдиного реєстру об'єктів державної власності є надходження від суб'єктів управління до Фонду інформації про об'єкти державної власності, та з метою внесення до такого Реєстру Державним агентством рибного господарства України у 2018 році були надані відомості про нерухоме майно (споруди), що розташовані у м.Черкаси, Городищенському, Жашківському, Кам`янському, Черкаському районах Черкаської області, які перебувають на балансі Державного підприємства «Укрриба».
У той же час, Фонд державного майна України у вказаному листі зазначив, що у 2018 році апаратом Фонду не укладались договори оренди та не погоджувались розрахунки за договорами оренди державного майна, яке перебувало на балансі Державного підприємства «Укрриба».
Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що гідротехнічні споруди, передані ПАТ «Черкасирибгосп» на зберігання у відповідності до вказаного договору від 01.12.2010 №29/10, є державною власністю, балансоутримувачем якої є ДП «Укрриба», а суб`єктом управління - Державне агентство рибного господарства України. Вказані об'єкти розташовані на земельних ділянках, які є державною власністю, при цьому ПАТ «Черкасирибгосп» у 2018 році не був ні власником, ні користувачем вказаних земельних ділянок під такими гідротехнічними спорудами.
Оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції даних із державного земельного кадастру, які б доводили факт набуття позивачем статусу власника або землекористувача щодо земельних ділянок в Кам`янському, Городищенському, Жашківському, Канівському та Черкаському районах Черкаської області, тому у позивача були відсутні підстави для сплати земельного податку щодо земельних ділянок, на яких розташовані такі гідротехнічні споруди.
Надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням від 15.04.2019 №0004331401, №0004371401, №0004391401, №0004401401, №00004381401, №0004421401, №0004431401 та від 11.07.2019 №0007771401, колегія суддів виходить з наступного.
Так, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0004331401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Бузівській сільській раді в сумі 3001626 грн., Головне управління ДФС у Черкаській області виходило з того, що рішенням Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області від 31.01.2018 №4-4/VII «Про місцеві податки та збори в Бузівській сільській об'єднаній територіальній громаді на 2018 рік» встановлено ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, та які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності) у розмірі 7% від їх нормативної грошової оцінки.
У той же час, земельні ділянки із кадастровими номерами: 7120981200:01:001:1838, площею 5,741 га; 7120981200:01:001:1837, площею 21,4487 га; 7120981200:01:001:1836, площею 44,9304 га, які розташовані в Черкаській області, Жашківський район, Бузівська сільська рада, перебувають у державній власності з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб», та інформація щодо власників та користувачів в Державному земельному кадастрі відсутня.
При цьому, позивачем за 2018 рік було сплачено земельний податок у розмірі 400216,80 грн (1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
Крім того, під час винесення податкового повідомлення-рішення від 11.07.2019 №0007771401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Козарівській сільській раді в сумі 160027,07 грн., податковий орган виходив з того, що рішенням Козарівської сільської ради Канівського району Черкаської області від 14.07.2017 №19/4 «Про затвердження ставок земельного податку та надання пільг зі сплати земельного податку юридичними та фізичними особами на 2018 рік» ставку земельного податку по категорії земельних ділянок «для рибогосподарських потреб» не визначено, а ставка земельного податку для земельних ділянок з цільовим призначеннм «інше використання» встановлено 5% від їх нормативної грошової оцінки.
Однак, податковий орган не звернув увагу, що земельна ділянка (кадастровий номер 7122082700:01:001:0912) площею 79,9978 га, що розташована у селі Синявка Канівського району Черкаської області перебуває на праві користування з цільовим призначенням «для водогосподарських підприємств», та у 2018 році ПАТ «Черкасирибгосп» сплатило земельний податок за вищевказану земельну ділянку в сумі 31847,92 грн., що дорівнює 1% від нормативної грошової оцінки землі.
Оскільки вказана земельна ділянка використовується за цільовим призначенням «для водогосподарських підприємств», ставка земельного податку для якої в рішенні Козарівської сільської ради Канівського району Черкаської області від 14.07.2017 №19/4 не встановлена, тому контролюючий орган протиправно визначив ставку податку для земельних ділянок із цільовим призначенням «інше використання» в розмірі 5 % від їх нормативної грошової оцінки.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0004371401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по В`язівській сільській раді в сумі 113843,05 грн., податковий орган виходив з того, що рішенням В'язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 15.06.2017 №12-6/VII «Про місцеві податки і збори на 2018 рік» встановлено ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено для рибогосподарських потреб у розмірі 5% від їх нормативної грошової оцінки.
Разом з тим, податковий орган не врахував, що земельні ділянки із кадастровими номерами: 7120382500:01:001:1197, площею 1,13 га; 7120981200:01:001:1196, площею 0,83 га; 7120382500:02:001:2885, площею 2,8209 га; 7120382500:02:001:2884, площею 75,2753 га; 7120382500:02:001:2886, площею 21,9588 га, які розташовані в с. В'язівок Городиценського району Черкаської області, перебувають у державній власності з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб», та інформація щодо власників та користувачів в Державному земельному кадастрі відсутня (окрім земельної ділянки за кадастровим номером 7120382500:02:001:2886, яка передана в постійне користування Городищенській райдержадміністрації).
При цьому, позивачем за 2018 рік було сплачено земельний податок у розмірі 22768,63 грн (1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №00043914011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Лесківській сільській раді в сумі 786026,11 грн., стало рішення Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.06.2018 №30-6/VII «Про внесення змін до рішення Леськівської сільської ради від 20.06.2017 №21-1/VII «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2018 рік», яким визначено ставку земельного податку за земельні ділянки водного фонду, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності), нормативну грошову оцінку яких проведено - 3% (у першому півріччі) та 6,5% (у другому півріччі) від їх нормативної грошової оцінки.
Однак, земельна ділянка із кадастровим номером 7124984500:01:001:0005, площею 1161, 4027 га, яка розташована в с.Леськи Черкаського району, є державною власністю з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб», та інформація щодо власника та користувача в Державному земельному кадастрі відсутня.
Крім того, позивачем за 2018 рік було сплачено земельний податок у розмірі 497039,71 грн (3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
Стосовно податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0004401401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Сагунівській сільській раді в сумі 1056185,40 грн., відповідач виходив з того, що рішенням Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 12.07.2017 №21-2/VII «Про встановлення місцевих податків і зборів на 2018 рік» ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місця знаходження), податок на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної, та комунальної власності) встановлено у розмірі 12% від їх нормативної грошової оцінки.
Втім, земельна ділянка із кадастровим номером 7124985500:03:001:0008, площею 658,017 га, яка розташована в с. Сагунівка Черкаського району є державною власністю з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб» та інформація щодо власника та користувача в Державному земельному кадастрі відсутня.
Крім того, ПАТ «Черкасирибгосп» перерахувало земельний податок у розмірі 281608,25 грн (3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0004381401, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Степанецькій сільській раді в сумі 386830,98 грн., то відповідач звернув увагу на рішення Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області від 30.06.2017 №2/13 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Степанецької сільської ради на 2018 рік», згідно з яким ставка податку по категорії земельних ділянок «для рибогосподарських потреб» визначена у розмірі 3 % від їх нормативної грошової оцінки.
У той же час, земельна ділянка із кадастровим номером 7122087800:03:001:0832, площею 146, 6396 га, яка розташована в с. Степанці Канівського району Черкаської області, є державною власністю з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб» та інформація щодо власника та користувача в Державному земельному кадастрі відсутня.
При цьому, позивачем за 2018 рік було сплачено земельний податок у розмірі 154732,40 грн (1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).
Приймаючи податкове повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0004431401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Телепинській сільській раді в сумі 2327715,08 грн. податковий орган виходив з того, що рішенням Телепинської сільської ради Кам'янського району Черкаської області від 06.07.2017 №19-1/VII «Про місцеві податки і збори та інші платежі на 2018 рік» встановлено ставку земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми форми власності), нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі 4,5% від їх нормативної грошової оцінки.
Однак, земельні ділянки: кадастровий номер 7121886500:01:001:0003, площею 0,568 га; кадастровий номер 7121886500:01:001:0001, площею 19,35 га; кадастровий номер 7121886500:01:001:0002, площею 103,0675 га, які розташовані в с. Телепино Кам`янського району Черкаської області перебувають на праві власності у Телепинської сільської ради з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб» та ПАТ «Черкасирибгосп» сплатило у 2018 році земельний податок за вищевказані земельні ділянки у сумі 124865,88 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0004421401, про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» по Радиванівській та Баландинській сільських радах в сумі 1198780,25 грн., то податковий орган послався на рішення Радиванівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області від 06.07.2017 №19-1/-VII «Про місцеві податки і збори та інші платежі на 2018 рік», яким встановлено ставку податку на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності) у розмірі 6,0 % від їх нормативної грошової оцінки та на рішення Баландинської сільської ради Кам'янського району Черкаської області згідно з яким ставка податку на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності) встановлена у розмірі 5,0 % від їх нормативної грошової оцінки
Разом з тим, земельні ділянки: за кадастровим номером 7121880500:01:001:0001, площею 39,7482 га; за кадастровим номером 7121880500:02:000:0001, площею 23,7210 га; за кадастровим номером 7121884500:04:000:0003, площею 17,2142 га; за кадастровим номером 7121884500:04:000:0001, площею 2,9367 га; за кадастровим номером 7121884500:04:000:0002, площею 9,9827 га; за кадастровим номером 7121884500:01:001:0036, площею 3,5941 га перебувають у власності Черкаської обласної державної адміністрації, Баландинської сільської ради та Радиванівської сільської ради з цільовим призначенням «для рибогосподарських потреб», та згідно умов договору зберігання від 01.12.2010 №29/10, балансоутримувачем майна (гідротехнічних споруд), що розташовані на вказаних земельних ділянках є Державне підприємство «Укрриба», а власником - держава в особі Фонду державного майна України.
Крім того, ПАТ «Черкасирибгосп» сплатило у 2018 році земельний податок за вищевказані земельні ділянки в сумі 100270,71 грн. по Радиванівський сільській раді та в сумі 126338,64 грн. по Баландинській сільській раді.
З огляду на викладене, у позивача були відсутні правові підстави для сплати земельного податку щодо земель, на яких розташовані гідротехнічні споруди, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від від 15.04.2019 №0004331401, №0004371401, №0004391401, №0004401401, №00004381401, №0004421401, №0004431401 та від 11.07.2019 №0007771401.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Жодного спростування інформації, викладеної судом в оскаржуваному рішенні, податковим органом в апеляційній скарзі не наведено, як і не обґрунтовано його незгоду із таким висновком, будь-яких інших доводів, відмінних від наведених в суді першої інстанції, відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено, порушення суд норм права не доведено.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.   242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук