ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року 
Київ
справа №185/7108/16-а (2-а/185/28/17)
адміністративне провадження №К/9901/23779/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
про визнання дій неправомірними щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах
за касаційною скаргою Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Гаврилова В.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Семененка Я.В., суддів Бишевської Н.А.,  Добродняк І.Ю.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі також - відповідач), в якому просила:
визнати дії Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови позивачу у призначенні та нарахуванні пенсії за віком на пільгових умовах, із зменшенням віку, з 23 листопада 2010 року відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з подальшими змінами та доповненнями, як особі, що має право на пенсію на пільгових умовах, що була зайнята на роботах за списком робіт і професій - за Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» неправомірними;
зобов`язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з подальшим змінами та доповненнями період роботи з 1 серпня 1984 року по 16 січня 1990 року;
зобов`язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, із зменшенням віку, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з подальшими змінами та доповненнями, як особі, що має право на пенсію на пільгових умовах, що була зайнята на роботах за списком робіт і професій - за Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», починаючи з 23 листопада 2010 року.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність пільгового стажу, у сукупності з наявним у позивача загальним трудовим стажем (понад 22 роки), що надають позивачу право на призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем 26 січня 2011 року було направлено висновок управління з питань призначення пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» вих. №1874/05-20 з доданими документами ОСОБА_1 , які були надані нею для підтвердження пільгового стажу на Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 24 березня 2011 року №21 про те, що період роботи з 1 серпня 1984 року по 16 січня 1990 року на Павлоградському заводі технологічного обладнання та спецверстатів можливо підтвердити тільки для зарахування до пільгового стажу по Списку №2.
За таких обставин, відповідач вважає, що для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» немає законних підстав.
Позиція інших учасників справи
Від позивача відзиву або заперечень на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №185/7108/16-а(2а/185/28/17), витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 19 лютого 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №185/7108/16-а(2а/185/28/17) та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20 лютого 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до відповідача із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з наявністю понад 22 роки загального стажу роботи та стажу з 1 серпня 1984 року по 16 січня 1990 року на посаді помічника майстра термічної дільниці цеху №3, що дає право та призначення пільгової пенсії за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку.
24 березня 2011 року комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №21, згідно якого період роботи позивача з 1 серпня 1984 року по 16 січня 1990 року на Павлоградському заводі технологічного обладнання та спецверстатів   можливо підтвердити тільки для зарахування до пільгового стажу за Списком №2.
Листом №7075/05-21 від 11 квітня 2011 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про прийняте рішення.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанції доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2017 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Відповідно до пункту 3 (термічна обробка) розділу Х1 «Металообробка» Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, правом на пільгову пенсію користуються, зокрема, помічники майстрів дільниць і відділень нагрівальних печей, гартування, відпалювання, цементації, травлення і термообробки.
Відповідно до статті 62 Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Так, судами попередніх інстанцій з трудової книжки встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1 серпня 1984 року по 16 січня 1990 року працювала на посаді помічника майстра термічної дільниці цеху №3 в Павлоградському заводі технологічного обладнання та спецверстатів, який був перейменований в виробниче об`єднання «Верстатозавод», та згодом у ВАТ «Павлоградський верстатозавод».
Крім відомостей трудової книжки, займана позивачем посада підтверджується довідкою №3 від 10 жовтня 2000 року, яка видана ВАТ «Павлоградський верстатозавод», згідно якої ОСОБА_1 працювала повний робочий день з 1 серпня 1984 року по 17 січня 1990 року на посаді помічника майстра, яка віднесена до підрозділу 3б розділу Х1 Списку №1 та має право на пенсію за Списком №1
Також судами із змісту архівної довідки від 11 січня 2011 року №28, яка видана архівним відділом Павлоградської міської ради, встановлено, що в архівному відділі є відомості про роботу позивачки з 1 серпня 1984 року (наказ №604 від 1 серпня 1984 року) на посаді помічника майстра термічної дільниці цеху №3 та з 17 січня 1990 року (наказ №44-к від 19 січня 1990 року) переведена помічником майстра цеху №3 в бюро №47 інженером-конструктором. На підставі наказів з особового складу, особової картки (ф.Т-2), особового рахунку за 1984-1990 роки судами встановлено наступне: сумісництва посад, відпусток без збереження заробітної плати не було. Заробітна плата з серпня 1984 року по січень 1990 року нараховувалась по табуляграмам. Повна зайнятість ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується на підставі наказів з особового складу, особового рахунку, особової картки (ф.Т-2) за 1984-1990 роки.
Також займана позивачем посада підтверджується архівними довідками про нараховану заробітну плату за 1984-1989 роки, 1990-1992 роки, наказами №604-к від 1 серпня 1984 року, №1358-к від 12 листопада 1985 роки, №1500-к від 17 грудня 1985 року та №44к від 19 січня 1990 року.
Отже, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, які фактично не заперечуються і відповідачем, свідчать про те, що у вказаний період позивач працювала на посаді помічника майстра термічної дільниці цеху №3. Натомість, позиція пенсійного органу, полягає у тому, що період роботи позивача на вказаній посаді можливо зарахувати до пільгового стажу тільки за Списком №2.
Такі висновки пенсійним органом зроблені з огляду на роз`яснення від 2 квітня 1976 року №5/8 «Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах», які затверджені постановою державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦСПС від 2 квітня 1976 року №81/8. Вказаним роз`ясненням зазначено, що у випадках коли виробництва не мають структурних підрозділів (відділень, дільниць, пролетів) помічникам майстрів пенсія має призначатися за списком №2.
Стосовно таких доводів відповідача судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що Список №1 не передбачає поділ на структурні підрозділи, як умову призначення пенсії на пільгових умовах. Крім цього, відповідачем не було надано доказів відсутності на виробництві структурних підрозділів (відділень, дільниць, пролетів). В той час, судами встановлено, що згідно довідки №456/Д від 1 грудня 2016 року, виданої ТОВ «Павлоградський завод технологічного обладнання», за період з 1984 по 1990 роки термічна дільниця цеха №3 мала два прольоти.
З огляду на викладені обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для зарахування періоду роботи позивача з 1 серпня 1984 року по 16 січня 1990 року на посаді помічника майстра термічної дільниці цеху №3 до пільгового стажу за Списком №1.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із судами попередніх інстанцій, які задовольняючи позов дійшли висновку, що наявність пільгового стажу, у сукупності з наявним у позивача загальним трудовим стажем (понад 22 роки) надають позивачу право на призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними доводам, викладеним в запереченнях на позовну заяву та доводам апеляційної скарги. Проте, таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.
Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній інші доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. 
Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статі 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          Н.В. Коваленко
                                                                                          С.М. Чиркін