ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/3996/19
Головуючий у першій інстанції – Іванюк Т. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/334/20

                    ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                  головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                   суддів: Іванової Г.П., Скрипки А.А.
        секретар: Позняк О.М.  
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Військова частина НОМЕР_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Остерська квартирно-експлуатаційна частина Будинкоуправління №1 про поновлення на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов (суддя Іванюк Т.І.), ухвалене о 14 год. 04 хв. у смт Козелець, повний текст рішення складено 19 грудня 2019 року,         
                                              В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2019 року №871(агд) «Про зміни обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 » у частині зняття майора запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов; визнати недійсним протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2019 року №8 в частині зняття майора запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити майора запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї (дружину – ОСОБА_2 , сина – ОСОБА_5 , 1993 р.н., та сина – ОСОБА_6 , 1995 р.н.) на квартирному обліку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, з датою зарахування на квартирний облік загальної черги 03.02.1995 року. Позов мотивовано тим, що відповідно до протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2019 року №8 та пункту 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.05.2019 року №871 майора ЗСУ ОСОБА_1 та членів його сім`ї 4 (особи) знято з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у зв`язку із звільненням по закінченню строку контракту. Позивач вказував, що на день звільнення з військової служби мав 22 роки вислуги та право на пільгову пенсію, на квартирному обліку перебував з 03.02.1995 року, житлом для постійного проживання за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, грошову компенсацію на придбання житла від Міністерства оборони України не отримував, разом з членами сім`ї проживає у гуртожитку. ОСОБА_1 посилався, що чинним законодавством не передбачена можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2019 року позов задоволено; скасовано пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2019 року №871 (агд) «Про зміни обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 » у частині зняття майора запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов; визнано недійсним протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2019 року №8 в частині зняття майора запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов; зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити майора запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї (дружину – ОСОБА_2 , сина ОСОБА_5 , 1993 року народження, та сина ОСОБА_6 , 1995 року народження) на квартирному обліку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, з датою зарахування на квартирний облік загальної черги 03.02.1995 року. Рішення суду мотивовано тим, що зарахування позивача на облік мало місце в 1995 році, вислуга років у Збройних Силах на момент звільнення становила 22 роки, постійним або службовим житлом не забезпечувався, на момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , тому підстави, визначені законом для зняття з обліку позивача, який потребує поліпшення житлових умов, не настали.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі у зв`язку із закінченням строку дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах. За доводами відповідача, хоча Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями не містить прямої норми щодо зняття з квартирного обліку військовослужбовців, звільнених з військової служби у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, пункт 31 містить імперативні вимоги, що житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Також Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до п.2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в новій редакції норма, яка регламентувала залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які звільняються з військової служби після закінчення строку контракту та мають 20 років вислуги в календарному обчисленні, виключена.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач вказує, що оскаржуваним рішенням суду було здійснено захист його права на забезпечення позивача та членів його сім`ї житлом для постійного проживання, гарантовані державою як військовослужбовцю запасу Збройних Сил України. ОСОБА_1 посилається, що дія ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку, і не містить прямої норми щодо зняття позивача з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у зв`язку із звільненням за закінченням строку контракту. Посилання відповідача на пункти 2.16 та 2.18 Інструкції ОСОБА_1 вважає необґрунтованими та неправомірними, оскільки вони суперечать як нормам Житлового кодексу УРСР, так і постановам КМУ, які регулювали порядок забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями на час взяття позивача на квартирний облік. Крім того, позивач зазначає, що в порушення  вимог ст.40 Житлового кодексу УРСР та п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2019 року №871 ОСОБА_1 та членів його сім`ї не було повідомлено про зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст.268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил з 01 серпня 1989 року по 16 серпня 2011 року (а.с.14).
Згідно з витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №148 від 05 серпня 2011 року майора ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 23 червня 2011 року №333 з військової служби в запас за частиною 6 пункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що 04 серпня 2011 року справи й посаду здав, з 16 серпня 2011 року виключено зі списків особового складу частини, усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області (а.с.11).
За час проходження служби у Деснянському гарнізоні, військовій частині НОМЕР_1 забезпечувався жилим приміщенням (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_1 , утримувану площу не здав (а.с.12).
ОСОБА_1 разом з членами сім`ї (дружина і двоє синів) зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с.17). 
Під час проходження служби у Деснянському гарнізоні Військової частини НОМЕР_1 позивач перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов складом сім`ї 4 особи з 03.02.1995 року по 28.05.2019 року (а.с.13).
28 травня 2019 року на засіданні (об`єднаної) житлової комісії військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення, яке оформлено протоколом №8, зокрема про зняття військовослужбовця ОСОБА_1 та членів його сім`ї з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у зв`язку із звільненням по закінченню строку контракту (а.с.8).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №871 від 29 травня 2019 року наказано голові житлової комісії військової частини НОМЕР_1 у відповідності до п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.2.16 розділу Наказу МОУ №737 (що діяв на момент звільнення військовослужбовців) та наказу МОУ від 31.07.2018 №380 розділу 6 п.21 знято військовослужбовців запасу, зокрема ОСОБА_1 та членів його сім`ї з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з звільненням по закінченню строку контракту (а.с.9).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, відповідно до пункту 24 якого військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
У статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи містяться у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія вказаної норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас. Визначальним є саме звільнення в запас.
При цьому доводи відповідача, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців у зв`язку з закінченням строку дії контракту не передбачено залишення їх на квартирному обліку, грунтуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. 
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Установивши, що ОСОБА_1 , який на момент звільнення мав  вислугу на військовій службі 22 роки, постійним або службовим житлом не забезпечувався,    перебував на обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 , суд першої інстанцій дійшов обгрунтованого висновку, що підстави, визначені законом для зняття з обліку позивача, який потребує поліпшення житлових умов, не настали.
Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №639/302/18-ц.
Посилання відповідача на положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені норми підзаконного нормативного акту суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житлового кодексу Української РСР, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, які регулювали порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями на час взяття позивача на квартирний облік, нормативним актам, виданим на виконання даних норм Закону, які мають вищу юридичну силу, ніж наказ Міністерства оборони України.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на ст.40 ЖК УРСР, відповідно до якої громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку, зокрема припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Проте, статтею 37  цього Кодексу передбачено право працівників, які залишили роботу (службу) на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію залишатися на квартирному обліку нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковими доводи Військової частини НОМЕР_1 , що оскаржуване рішення житлової комісії та п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 травня 2019 року №871 є законними та обгрунтованими.
Наявність аудиторського звіту від 08.05.2019 року №234/1/31/16 за наявності законних підстав перебування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, не може бути підставою для зняття позивача з такого обліку і судом оцінюється при прийнятті рішення в сукупності з іншими доказами. 
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не спростовують, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2019 року  залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2020 року.

Головуючий:                                                             Судді: