ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 140/2072/19 пров. № 857/11291/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Гнідець Р.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області, 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (суддя - Ковальчук В.Д., час ухвалення - не вказаний, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту - не вказана), 
в адміністративній справі №140/2072/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області, 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

  встановив:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Рівненській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Рівненській області), в якому, з урахуванням уточнення позову, просив визнати нечинними (скасувати) податкові повідомлення-рішення від 22.08.2017 року: - №379150/2-1304 про визначення позивачу податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2015 рік в сумі 143676,22 грн.; - №379150/1-1304 про визначення позивачу податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 205888,02 грн.; - №379150-1304 про визначення позивачу податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 218241,30 грн.. 
Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 22 серпня 2017 року №379150-1304, №379150/1-1304, №379150/2-1304. Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 5680 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 16.09.2019 року не погодився відповідач ГУ ДФС у Рівненській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Рівненській області) та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно покликався на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.03.2018р. у справі №556/1453/17 про розірвання договору оренди, що набрало законної сили 16.04.2018 р., як на підставу скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 22.08.2017 року, оскільки сума грошового зобов`язання позивача з орендної плати за землю визначена за 2015, 2016, 2017 роки, тобто до розірвання договору оренди землі. Також зазначає апелянт, що земельним законодавством не передбачено автоматичного переходу права на земельні ділянки, а необхідне оформлення прав на них за визначеною процедурою, яку не можна підмінювати судовим рішенням. Крім цього, звертає увагу апелянт на позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 08.06.2016 року у справі №21-804а16 про те, що у випадку купівлі-продажу нерухомості на орендованій ділянці за землю платять обидва: продавець - орендну плату до припинення договору оренди, покупець плату за землю до оформлення договору оренди. Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. На підставі інформації, яка міститься в базах даних 1С «Податковий блок», інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.08.2017 року про визначення позивачу орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік, за 2016 рік і за 2017 рік. Також зазначає апелянт, що недотримання строку прийняття податкового повідомлення-рішення не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника податку від відповідальності за податкове правопорушення. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 16.09.2019 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю. 
Позивач ОСОБА_1 подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції від 16.09.2019 року залишити в силі. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 серпня 2013 року між Полицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області (Орендодавець) та гр. Палицею П.Я. (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,8800 га. для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (мотельного комплексу) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, яка знаходиться в с.Полиці Володимирецького району Рівненської області, (у тому числі:  1,8800 га. - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (мотельного комплексу), з них: 1,8800 га. - землі сільськогосподарського призначення, в т.ч. 1,8800 га. - під господарськими будівлями та дворами (кадастровий номер 5620888000:01:003:0039). На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: конюшня (Витяг про реєстрацію права власності від 14.05.2008р. №18807335); будівля пункту штучного осіменіння (Витяг про реєстрацію права власності від 14.05.2008р. №1807252). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1917224 грн.. Договір укладено на 49 (сорок дев`ять) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Розмір орендної плати в рік становить 115033 грн. (а.с. 33-37). 
Пунктами 38, 39 цього Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається у випадку відчуження будівель, споруд. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, від 06.03.2019 року                №158675220 відносно земельної ділянки за кадастровим номером 5620888000:01:003:0039, площею 1,88 га., 09.08.2013 року на підставі договору оренди від 05.08.2013 року внесено запис про реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, де вказано орендарем ОСОБА_1 (а.с. 46, 47). 
12.09.2013 року між ОСОБА_1 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдаровуваний) було укладено договір дарування нежитлових приміщень (зареєстрований за №1211), згідно якого Дарувальник передав у власність Обдарованого безоплатно наступне нерухоме майно: приміщення пункту штучного осіменіння та конюшню, що розташовані в АДРЕСА_1 . Предмет договору розташований на земельній ділянці загальною площею 1,8800 га. (кадастровий номер 5620888000:01:003:0039) в с.Полиці Володимирецького району Рівненської області, яка передана Дарувальнику в строкове платне користування на підставі договору оренди від 05.08.2013 року. 
Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 року серії ЕАЕ №838867 та серії ЕАЕ №838864, ОСОБА_3 є власником даних об`єктів нерухомого майна. 
17 вересня 2013 року позивач ОСОБА_1 подав до Полицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області заяву про розірвання договору оренди земельної ділянки від 05 серпня 2013 року, на підставі пункту 39 цього договору, у зв`язку із відчуженням будівель, що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер 5620888000:01:003:0039. До заяви додано договір дарування від 12.09.2013 року (а.с. 38). 
Також 09 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1 надіслав до Полицької сільської ради Володимирецького району заяву, в якій просив розірвати договір оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (мотельного комплексу) загальною площею 1,88 га. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5620888000:01:003:0039), у зв`язку із даруванням приміщення пункту штучного осіменіння з погребом та конюшні згідно договору дарування від 12.09.2013 року ВТМ №187416, 187417, зареєстрованого в реєстрі за №1211, та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 року серії ЕАЕ №838867, 838864, індексний номер 9342472, 9342069 (а.с. 39). 
Судом також встановлено, що 22.08.2017 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкові повідомлення-рішення: - №379150/2-1304 про визначення позивачу податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2015 рік в сумі 143676,22 грн.; - №379150/1-1304 про визначення позивачу податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 205888,02 грн.; - №379150-1304 про визначення позивачу податкового зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 218241,30 грн. (а.с. 6, 7, 8, 28). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного. 
Згідно вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
З матеріалів справи видно та вірно враховано судом першої інстанції, що спірним у цій справі є правомірність нарахування позивачу контролюючим органом орендної плати за земельну ділянку за 2015, 2016, 2017 роки. 
Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. 
Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп.14.1.72. п.14.1 ст.14 ПК України). 
Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп.14.1.73 п.14.1  ст.14 ПК України). 
Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України, платниками податку (плати за землю) є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. 
Підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. 
Згідно п.271.1 ст.271 ПК України, базою оподаткування є  нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. 
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (п.288.1 ст.288 ПК України). 
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.2, п.288.3,  п.288.4  ст.288 ПК України). 
Згідно п.288.7  ст.288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. 
Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст.285 ПК України). 
Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статті 58 цього Кодексу. 
Згідно п.287.1 ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. 
Пунктом 287.2 статті 287 ПК України передбачено, що облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня. 
Відповідно до п.287.7 ст.287 ПК України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин). 
Також, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ч.1, ч.2 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 
Аналогічні правові положення щодо переходу права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, містяться у ст.377 ЦК України. 
Відповідно до ст.125, ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Так, згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. 
Відповідно до абз.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. 
Таким чином, наведеними правовими нормами чітко визначено хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані. 

З матеріалів справи видно та вірно враховано судом першої інстанції, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.03.2018 року у справі №556/1453/17, яке набрало законної сили 16.04.2018 року, визнано розірваним договір оренди земельної ділянки від 05.08.2013 року, укладений між Полицькою сільською радою Володимирецького району та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстраційній службі Володимирецького районного управління юстиції, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №129200756208. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Полицькій сільській раді Володимирецького району Рівненської області земельну ділянку, загальною площею 1,8800 га., кадастровий номер 5620888000:01:003:0039, яка розташована в с. Полиці Володимирецького району Рівненської області, шляхом підписання акта приймання- передачі. У задоволенні позовних вимог в частинні стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з орендних платежів відмовлено за безпідставністю позовних вимог (а.с. 14, 52). 
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Матеріалами справи підтверджується, що 12.09.2013 року між ОСОБА_1 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдаровуваний) було укладено договір дарування нежитлових приміщень, згідно якого Дарувальник передав у власність Обдарованого безоплатно наступне нерухоме майно: приміщення пункту штучного осіменіння та конюшню, що розташовані в с. Полиці АДРЕСА_1 б. 
Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 року серії ЕАЕ №838867, серії ЕАЕ №838864, ОСОБА_3 є власником даних об`єктів нерухомого майна. 
Копії вищезгаданих договору дарування нежитлових приміщень від 12.09.2013 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2013 року, надані суду апеляційної інстанції представником позивача та долучені до матеріалів справи. 
Колегія суддів також враховує, що із змісту вказаного вище договору оренди земельної ділянки від 05 серпня 2013 року видно, що орендар ОСОБА_1 отримав в оренду земельну ділянку загальною площею 1,8800 га. для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (мотельного комплексу) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, яка знаходиться в с.Полиці Володимирецького району Рівненської області, (у тому числі:  1,8800 га. - під господарськими будівлями та дворами (кадастровий номер 5620888000:01:003:0039). На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: конюшня та будівля пункту штучного осіменіння. Пунктом 39 цього Договору передбачено, що розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається у випадку відчуження будівель, споруд. 
Із змісту вказаного вище договору дарування нежитлових приміщень від 12.09.2013 року видно, що обдаровуваний ОСОБА_3 отримав у власність нерухоме майно: конюшню та приміщення пункту штучного осіменіння, що розташовані в с.Полиці Володимирецького району Рівненської області, які розташовані на земельній ділянці загальною площею 1,8800 га. (кадастровий номер 5620888000:01:003:0039), яка була передана дарувальнику ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 05.08.2013 року. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено та не спростовано доводами апелянта те, що 12.09.2013 року згідно Договору дарування нежитлових приміщень, ОСОБА_1 відчужив об`єкти нерухомості, що знаходились на орендованій земельній ділянці площею 1,8800 га.. 17.09.2019 року на підставі п.39 Договору оренди земельної ділянки від 05.03.2013 року цей договір з Полицькою сільською радою було розірвано в односторонньому прядку. 

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. 
Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 
Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 року (справа №825/308/17), від 18.04.2018 року (справа №2а-19166/09/0370), від 19.06.2018 року (справа №822/2696/17), від 05.11.2018 року (справа №822/2695/17). 
Судом першої інстанції також вірно зазначено і враховано, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розташоване у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. 
Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір оренди не підлягає розірванню. Відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.04.2018 року (справа №915/672/17) та від 05.06.2018 року (справа №920/717/17). 
Враховуючи вищенаведені правові положення та обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки в період 2015-2017 років об`єкти нерухомого майна - комплекс будівель (конюшня, будівля пункту штучного осіменіння), які розташовані на орендованій позивачем земельній ділянці, перебували у власності іншої фізичної особи, право власності яких було зареєстроване у встановленому законодавством порядку, тому позивач після відчуження цих об`єктів та реєстрації права власності на них за іншими особами не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої він не являється. 

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення від 22.08.2017 року: №379150-1304, №379150/1-1304, №379150/2-1304, якими позивачу нараховано орендну плату за 2015, 2016, 2017 роки є протиправними, а тому наявні підстави для їх скасування. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 16.09.2019 року винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області - залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року в адміністративній справі №140/2072/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 28.01.2020 року