Справа № 344/16395/19 
Провадження № 33/4808/7/20 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Атаманюка Б.М., секретаря Василаш Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) захисника Атаманюка Б.М. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді  Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2019 року, -
                                                 в с т а н о в и в:
Вказаною постановою       ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                                                                      проживаючий по АДРЕСА_1 ,                                                             громадянин України, -
визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесять чотири ) грн. 
З постанови судді вбачається, що  04.09.2019 року о 00год. 33хв. по вул. Промислова, 27 в м. Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки CHEVROLET, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку в  присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правила Дорожнього Руху України ( далі ПДР) та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У своїй АС захисник Атаманюк Б.М. в інтересах ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисного є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його підзахисного до адміністративної відповідальності .
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити справу, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України  та ст. 268 КУпАП. 
Під час апеляційного розгляду захисник Атаманюк  Б.М. подав клопотання  про повне фіксування судового засідання технічними засобами, яке було судом задовольнено.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що 04 вересня 2019 року, приблизно першої години ночі, його зупинили працівники поліції, обґрунтувавши причину зупинку тим, що недостатньо освітлений державний номерний знак, а потім почали перевіряти документи, в т.ч. і страховий поліс, який він не зміг знайти і почав хвилюватись, від чого почали тремтіти пальці рук. Перевіривши документи працівники поліції запропонували  йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав позначку - 0.Тоді поліцейський запропонував йому їхати в Івано-Франківський ОНД для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак  він відмовився. Поліцейські здійснили поверхневий огляд його і його пасажирки ОСОБА_2 ,  згодом на нього одягнули кайданки. Про неправомірні дії поліцейських він до правоохоронних органів не звертався.
Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. 
В судовому засіданні поліцейський-свідок  ОСОБА_3 , пояснив, що  однієї ночі у вересні 2019 року, з напарником патрулював по вул. Промислова,  що в м.Івано-Франківськ, де побачив автомобіль марки " CHEVROLET»,що рухався і  в якого не освітлювався  задній номерний знак. Даний автомобіль вони зупинили, перевірили документи та  запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`янінння, за допомогою приладу «Драгера», на який він погодився. Потім було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано йому їхати в Івано-Франківський ОНД для медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак  ОСОБА_1 відмовився.
Свідок-поліцейський ОСОБА_4 , пояснила, що 04 вересня 2019 року приблизно першої ночі патрулювала з напарником ОСОБА_3 по вул. Промислова. В той час вони звернули увагу на недостатньо освітлений задній номерний знак автомобіля, що рухався. Під час спілкування з водієм,  при перевірці документів у нього виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти йому огляд за допомогою приладу Драгер, результат якого був негативний. Оскільки вона згодом виявила ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 ,  тому було запропонувано йому поїхати в Івано-Франківський ОНД для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак  він відмовився.
Вказала, що проводилась поверхнева перевірка автомобіля з дозволу ОСОБА_1 . Причиною перевірки стали дії пасажирки, яка підійшла до передньої частини автомобіля  і викинула дитячий контейнер від «кіндера», ставши на нього ногою. Ця поведінка стала підставою для спілкування з пасажиркою, яка вела себе неадекватно.
Свідок ОСОБА_2 пояснила, що того вечора вона їхала з ОСОБА_1 додому, їх зупинили працівники поліції, почали перевіряти документи, оскільки ОСОБА_1 не міг знайти страховий поліс і почав хвилюватися, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Потім працівники поліції почали здійснювати поверхневу перевірку, відкривали бардачок в машині, оглядали їхні особисті речі. Свідок пояснила, що вона гралася кришечкою від «кіндера» і викинула її , наступивши на неї, після чого працівники поліції одягнули кайданки на ОСОБА_1 
24 грудня 2019 року свідок ОСОБА_5 , пояснив, що 04 вересня 2019 року, був запрошений працівниками поліції і став свідком, як водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу  «Драгер», результат, якого показав -о, однак працівники поліції запропонували даному водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки в даного водія були  поліцейським виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте ОСОБА_6 відмовився їхати в медзаклад, який знаходиться на вул. Млинарській,21.
Свідок ОСОБА_7 неодноразово був повідомлений про розгляд справи, однак не з`явився в апеляційний суд .  Захисник Атаманюк  ненаполягав на виклику  данного свідка, за його твердженння свідчення ОСОБА_7   будуть аналогічні з свідченням  свідка ОСОБА_5 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Атаманюка Б.М., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, допитавши свідків-поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ,  свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
Згідно із вимогами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог закону суддя  при розгляді справи дотримався в повній мірі.
Так, в АС захисник Атаманюк Б.М. посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.  
Перевіряючи вищевказані доводи АС, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 вказав, що він знав, що його справа розглядатиметься  Івано-Франківський міський судом, адже йому були роз`ясненні його права під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак при розгляді справи не був присутній.
Таким чином, вказані дії були спрямовані на зловживання процесуальними правами. Хоч і ззовні виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права. Разом з тим, по своїй суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду та зловживання своїми правами.
При вирішання вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги , що  в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав , що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в належний спосіб  завчасно повідомлявся судом про час та місце розгляду справи та зловживаючи своїми процесуальними правами не з`явився до суду (а.с.12-13).
Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суддя першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР  та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР , передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 названого Кодексу особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, мотивуючи свої відмову тим, що не довіряє лікарю, який проводить медичний огляд. Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
Суддя першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення: а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 196995 від 04.09.2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 04.09.2019 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , будучи з явними ознаками наркотичного сп`яніння від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, а також переглянутими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення, де візуально підтверджено відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я .
Запитання захисника Атаманюка Б.М. чи помітив свідок, у його підзахисного, який був присутній при відмові пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин , є безпідставним, оскільки в обов`язок свідка ОСОБА_5 бути присутнім   під час проходження медичного огляду  на стан спяніння, а не  самому виявляти ознаки наркотичного чи  алкогольного сп`яніння. 
Крім того, твердження захисника Атаманюка Б.М. про відсутність направлення в медичний заклад, апеляційний суд визнає не порушенням, оскільки водій ОСОБА_1   на місці зупинки відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Про це пояснила під час апеляційного розгляду поліцейський ОСОБА_4 . При відмові  водія пройти медогляд в медичному закладі, зазначив цей свідок, направлення не складається. 
Щодо неправомірності зупинки водія ОСОБА_1 , твердження захисника Атаманюка Б.М.  є необґрунтованими, та спростовуються поясненнями як працівниками поліції, так і водієм ОСОБА_1 , оскільки причиною  його зупинки було недостатнє освітлення номерного знаку. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
З вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено поліцейським відразу після відмови ОСОБА_1 від проходження на стан наркотичного сп`яніння в ОНД, з роз`ясненням його прав передбачених ст.63 Конституцією України та ст.268 КпАП.
Крім  цьому, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 його право на добровільне проведення  поверхневого огляду, ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, з яким він ознайомився та зробивши підпис про це у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення.
Із відеозапису  також видно, що водій ОСОБА_1 заявляв працівникам поліції, що вживав пиво в той день, просив працівників поліції відпустити його, оскільки не буде допускати таких порушень в майбутньому.  
Доводи захисника про застосування ліхтарика, який використовувався працівником поліції ОСОБА_4 не за призначеннням при огляді, спростовуються листом  Національної Поліції України в Івано-Франківській області,  з якого вбачається, у зв`язку з тим, що подія складання адміністративних матеріалів мала місце у темну пору доби, інспектором патрульної поліції використовувався ліхтарик, виданий йому для освітлення обличчя водія з метою подальшого  виявлення ознак наркотичного спяніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, вирежене тремтіння пальців). 
До спеціально технічних засобів дозволених до застосувння МОЗ та Держстандартом відноситься прилад «Драгер», який має сертифікат відповідності та свідоцтво про провірку робочого засобу вимірювальної техніки, а ліхтарик є приладом який освітлює предмети у темну пору доби. Відтак за допомогою ліхтарика інспектор ОСОБА_4 виявила зміну забарвлення шкірного покриву обличчя водія та встановила, що зіниці не реагують на світло.
В результаті перевірки вищевказаних доводів АС не було встановлено порушень,  порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст.266 КУпАП  та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи  захисника Атаманюка В.М. є неспроможними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені  апеляційним судом. 
Так, відповідний огляд на виявлення ознак наркотичного сп`яніння на місці щодо ОСОБА_1 було проведено відповідно до Інструкції без жодних зауважень чи незгоди зі сторони правопорушника .
Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України. 
Право відмовитись давати письмові пояснення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
З`ясовуючи  вищевказані доводи захисника , апеляційний суд бере до уваги обставини, за яких щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та те, що він, саме як водій транспортного засобу, відмовився пройти огляд на стан  наркотичного сп`яніння в медичному закладі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи АС захисника Атаманюка Б.М. щодо протиправних дій працівників поліції  при проведенні поверхневого огляду транспортного засобу, є необґрунтованими.
Крім цього, із змісту АС захисника Атаманюка Б.М. не вбачається, що він вищевказані дії поліцейських  оскаржував, шляхом звернення до правоохоронних органів про притягнення їх до відповідальності. 
Під час розгляду 06 грудня 2019 року АС, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Атаманюком Б.М. було подано клопотання, про закриття провадження по справі щодо його підзахисного, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Перевіривши доводи поданого клопотання, суд вважає, що воно не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах Закону, жодних підстав для його задоволення поза всяким сумнівом не має.
Відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема із протоколу, правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 04 вересня 2019 року, а постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення,  винесена суддею 09 жовтня 2019  року. Таким чином строків передбачених ст.38 цього ж Кодексу, судддею порушено не було.  
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він  відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Апеляційний суд визнає, що накладене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Апеляційний суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1   за ч.1 ст.130 КУпАП доведена  поза всяким розумним сумнівом.
З огляду на наведене  підстав для скасування постанови не вбачається, а  тому АС захисника Атаманюка Б.М. не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, - 

                                                             п о с т а н о в и в :
Поновити захиснику Атаманюку Б.М. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Атаманюка Б.М. залишити без задоволення, а постанову судді  Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                    Ю.Д. Шкрібляк