УХВАЛА

27 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №160/6095/19
адміністративне провадження №К/9901/36794/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Саприкіної  І.  В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25  листопада 2019  року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), у якому просив:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01  липня 2018  року по 30  листопада 2018  року у розмірі 7  260,  00  грн, що утворилась як заборгованість за минулі періоди.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 13  серпня 2019  року повернув позовну заяву позивачу відповідно до п.  1 ч.  4 ст.  169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк).
Не погодившись з такою ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13  серпня 2019  року, позивач оскаржив її до апеляційного суду.
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25  листопада 2019  року повернув апеляційну скаргу скаржнику у зв`язку з несплатою судового збору.
26 грудня 2019 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, касаційну скаргу відповідно до ст.  327 КАС України.
Ухвалою від 20 січня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю її вимозі ч. 4 ст. 330 КАС України, оскільки не додано документа про сплату судового збору. Суд надав строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення цього недоліку шляхом подання документа про сплату судового збору або довідки з органу доходів і зборів за попередній календарний рік на підтвердження обставини, що пенсія є єдиним джерелом доходу позивача.
На виконання вимог ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20  січня 2020  року скаржник надав до суду копію Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 29  січня 2020  року №  565, згідно яких відсутня інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 3 кварталу 2018  року по 4  квартал 2018  року.
Виходячи з того, що така довідка не містить відомостей, що отримувана позивачем пенсія є єдиним джерелом його доходу протягом усього 2018  року, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Станом на 27 лютого 2019 року недолік касаційної скарги не усунуто, що є підставою для її повернення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 332 та ч. 8 ст. 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє скаржника права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст. 169, 330, 332 КАС України, суддя
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25  листопада 2019  року у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя                                                                                                              І.  В.  Саприкіна