Ухвала
 
13 січня 2020 року
м. Київ
справа № 766/3694/18
провадження № 51- 6061 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 головуючого судді            ОСОБА_1 ,
 суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року стосовно
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, 
встановив:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року ОСОБА_5 засуджено  за:
- ч. 1 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк
1 рік;
- ч. 2 ст. 185 КК України – до покарання у виді позбавлення волі на строк
2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_6 - 33 983, 20 грн; ОСОБА_7 -  38 166, 50 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 1 211, 58 грн. 
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 26 вересня 2017 року близько 15.00, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу зі шкатулки, що знаходилася у кімнаті на книжній поличці, викрав належні ОСОБА_6 золоті прикраси та майно, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 33 983,20 грн.
Крім того, 22 грудня 2017 року близько 14.00, ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу зі шкатулки, що знаходилася у кімнаті на комп`ютерному столі, викрав належні ОСОБА_7 ювелірні золоті прикраси, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на загальну суму 38 166,50 грн.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 залишено без змін. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленими стосовно ОСОБА_5 судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити,  призначивши ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що, на її думку, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_5 покарання не врахували усіх пом`якшуючих обставин, зокрема, того, що засуджений працює.

Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікацій його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК Українив касаційному порядку не оспорюються. 
Доводи захисника ОСОБА_4 про порушення судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції загальних засад призначення ОСОБА_5 покарання, на думку Суду, є безпідставними.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 враховано обставини, що пом`якшують покарання – повне визнання вини та щире каяття. Обставин, які б обтяжували ОСОБА_5 покарання судом, не встановлено.
Крім того, суд узяв до уваги конкретні обставини та тяжкість вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який має постійне місце проживання, посередньо характеризується, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога.
З огляду на викладене суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_5 лише за умови його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі.
Таким чином, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, суд дотримався вимог статей 50, 65–67, 70 КК України, оскільки вказане покарання відповідає характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. 
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України підстав для задоволення касаційної скарги немає і вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду
від 09 вересня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                           ОСОБА_3