ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 р.	Справа № 520/6030/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 22.10.19 року по справі № 520/6030/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Слобожанської митниці Держмитслужби               
          про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2018/001347/2 від 18.12.2018.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення відповідача про коригування митної вартості є необґрунтованим та прийнятим з порушенням вимог Митного кодексу України. Вказала, що з метою митного оформлення автомобіля за першим методом (за ціною договору) нею було надано до Харківської митниці усі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для підтвердження ціни транспортного засобу. Однак, відповідач, встановлюючи митну вартість автомобіля на рівні 8350,00 євро, безпідставно застосував другорядний (резервний) метод визначення митної вартості, не довівши неможливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі № 520/6030/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків,61003, код ЄДРПОУ 39534151) про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2018/001347/2 від 18.12.2018 р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б, м. Харків,61003, код ЄДРПОУ 39534151) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2768,40 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі № 520/6030/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вартість представленого до митного оформлення транспортного засобу була визначена позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2018 б/н, який містить інформацію про вартість транспортного засобу - 3000,00 євро, однак, не містить жодної інформації, яка б підтверджувала здійснення позивачем оплати вказаної вартості транспортного засобу. Всупереч вимогам ч.1 та ч.2 ст. 53 МК України, позивачем разом із митною декларацією не було подано жодного документу на підтвердження вартості автомобіля, форми оплати за транспортний засіб та будь-якого платіжного документу. На момент винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відомості щодо готівкової форми оплати за транспортний засіб до митниці також не надавались. Також до митниці не було надано належного документу про розмір витрат на транспортування автомобіля до місця ввезення на митну територію України. На підставі викладеного, за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом, було виявлено, що подані документи не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з викладеним, інспектором з митного оформлення було направлено позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів відповідно до ст. 53 МК України, а  саме : платіжних документів, митної декларації на вивіз валюти, банківських документів щодо здійснення оплати; каталогів, специфікацій, прейскурантів, інформації аукціону, сайтів, пропозиції; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготованих спеціалізованими експертними організаціями. Також декларанта в електронному вигляді було повідомлено про можливість за власним бажанням надати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості. У зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, відповідачем, згідно з ч.1 ст. 55 МК України, у зв`язку з неможливістю митного оформлення товару за основним методом, прийнято рішення про коригування митної вартості товару за другорядним методом. Вважає, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови у прийнятті митної декларації винесені правомірно. Також вказує, що висновок експерта ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса №277 від 10.01.2019, який було надано до митниці, не може бути доказом протиправності дій відповідача, оскільки вказаний висновок складений 10.01.2019 за результатами огляду транспортного засобу, який проводився  08.01.2019, тобто вже після випуску автомобіля у вільний обіг, а також після винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості. Вважає, що оскільки позивачем не було надано додаткових документів на запит митного органу, рішення про коригування митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу є обґрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави для його скасування. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 по справі № 520/6030/19 замінено відповідача по справі - Харківську митницю ДФС на правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду 22.10.2019 по справі № 520/6030/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві та її представник у судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі № 520/6030/19 - без змін. Зазначили, що наведені відповідачем в апеляційній скарзі обставини справи не відповідають дійсності, зокрема, щодо ненадання позивачем документів на підтвердження митної вартості транспортного засобу, платіжних документів, інформації щодо форми оплати. Натомість позивачем разом із митною декларацією було надано договір купівлі-продажу від 14.11.2018, в якому зазначено, що сплачена вартість автомобіля становить 3000,00 євро. Крім того, всупереч твердженням відповідача, позивачем в позовній заяві зазначено інформацію щодо форми розрахунку, а саме вказано, що оплата вартості автомобіля здійснена у готівковій формі в день підписання договору купівлі-продажу. Вказали, що Митним кодексом України не передбачено вимоги щодо здійснення оплати товару, який планується ввозити на митну територію, виключно у безготівковій формі, у зв`язку з чим вимога митного органу надати банківський чи інший платіжний документ є протиправною. Пояснили, що до митниці було надано документ на підтвердження витрат на транспортування автомобіля, а саме лист № 1 від 07.12.2018. Стверджують, що відповідач, не обґрунтувавши в чому саме полягає його сумнів у правильності визначення заявленої митної вартості товару, порушив принцип юридичної визначеності як елемент верховенства права, і вже тільки на цій підставі рішення про коригування митної вартості є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, зазначили, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем наявності визначених законом підстав для проведення коригування митної вартості автомобіля, заявленої декларантом у митній декларації, та про неправомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання від 21.01.2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2018 позивач, на підставі договору купівлі - продажу, укладеного з громадянином Франції ОСОБА_2 , придбала у власність автомобіль Mercedes Benz С 220 CDI, 2011 року випуску, НОМЕР_2 , який був у використанні, V = 2143 куб. см., потужністю 125 kW, тип двигуна - дизельний. Оплату вартості вказаного товару здійснено позивачем у готівковій формі у той же день, при підписанні договору купівлі - продажу. Згідно договору позивачем сплачено 3000 євро (три тисячі євро).
30.11.2018 до Харківської митниці ДФС декларантом була подана митна декларація за номером №UA807190/2018/025672 (а.с.22-23).
До декларації митної вартості були додані: рахунок-фактура (інвойс) від 14.11.2018 б/н (а.с. 49), відповідно до якого сплачена вартість придбаного ОСОБА_1 автомобіля склала 3000,00 євро; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2018/317744 від 01.12.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27.07.2017; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - лист від 07.12.2018 № 1; договір про надання послуг митного брокера № 2365 від 30.11.2018; касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН 615181 від 30.11.2018 ; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України серія НОМЕР_4 .
За результатами вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння фактурної вартості з рівнем митної вартості подібних товарів, оформлених Харківською митницею ДФС раніше, та враховуючи рекомендації згенерованого АСМО «Інспектор» профілю ризику (код 105-2), 08.12.2018 посадовою особою митного поста був направлений запит щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів до ВКМВ управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС.
У зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товарів, недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів, відповідачем 08.12.2018 направлена вимога про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість автомобіля.
08.12.2018 Харківською митницею ДФС було проведено консультацію, та було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме: 8350,00 ЕUR (відповідно звіту про оцінку транспортного засобу SСНWАСКЕ від 08.12.2018 №0014796/28231304).
З посиланням на ненадання декларантом жодного документа, що підтверджував би числові значення складових митної вартості товару, чи іншого документа на підтвердження його вартості, Харківською митницею ДФС 18.12.2018 прийнято рішення № UA 807000/2018/001347/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким митна вартість автомобіля марки Mercedes Benz С 220 CDI, 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_5 , визначена в сумі 8350,00 євро. В якості підстави для прийняття цього рішення митний орган зазначив, що подані декларантом документи містять розбіжності  та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар. Для визначення митної вартості вказаного автомобіля, відповідачем використана наявна в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС про митні оформлення ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, цінова інформація, звіт про оцінку транспортного засобу SСНWАСКЕ від 08.12.2018 №0014796/28231304 відповідно строку експлуатації. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом), яким визначено митну вартість задекларованого товару на рівні 8350,00 євро (а.с.25-26).
04.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до митниці з листом (вхідний № 3012/ДЗН), в якому просила переглянути прийняте рішення, та на підтвердження заявленої в декларації митної вартості товару додатково надала наступні документи: 1) висновок експертного автотоварознавчого дослідження №277 від 10.01.2019, складеного старшим судовим експертом лабораторії товарознавчих досліджень Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого Професора М.С. Бокаріуса, 2) договір купівлі - продажу автомобілю від 14.11.2018 (а.с.27).
Листом № 1339/ДЗН/20-70-19-01 від 05.03.2019 позивача повідомлено, що надані додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваних товарів. У зв`язку з цим, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для скасування прийнятого рішення.
Не погодившись із вказаним рішенням про коригування митної вартості, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом про його скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності  оскаржуваного рішення, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості товару зазначено усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено наявності перешкод для визначення митної вартості за основним методом (за ціною договору). 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Статтею 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54  цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення від 18.12.2018, причиною для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування слугувала невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості.
Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано, в чому саме полягає необ`єктивність та недостатнє підтвердження документально заявленої декларантом позивача митної вартості автомобіля, та не наведено, між якими саме документами з доданих до декларації виявлено розбіжності. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично підставою для коригування митної вартості слугувала не розбіжність між відомостями документів, наданих до митного оформлення, а те, що позивачем не було надано банківських платіжних документів про сплату вартості автомобіля, а  також документів щодо форми розрахунку (готівкова чи безготівкова), у зв`язку з чим відповідач не взяв до уваги вартість автомобіля, зазначеного в інвойсі - 3000,00 євро, та визначив митну вартість за шостим (резервним) методом на рівні 8350,00 євро на підставі наявних в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС відомостей про митне оформлення ідентичних та подібних товарів, а також звіту про оцінку транспортного засобу  SСНWАСКЕ від 08.12.2018 №0014796/28231304.
Як вбачається з матеріалів справи, в договорі купівлі-продажу автомобіля та в митній декларації, поданій 01.12.2018, було зазначено вартість автомобіля - 3000,00 євро (а.с.18, 84, 141-143). 
          При цьому, разом з договором до митного оформлення позивачем надавався сертифікат продажу автомобіля, що був у використанні, підписаний 14.11.2018 попереднім власником - ОСОБА_2 та новим власником - ОСОБА_1 , яким засвідчено факт передачі автомобіля та сплату за нього суми в розмірі 3000 євро без податку (а.с.49).
Підписання обома сторонами цього сертифікату, засвідченого Міністерством внутрішніх справ Франції, саме по собі засвідчує факт передачі грошових коштів, за відсутності якого передача автомобіля є неможливою. 
Жодних розбіжностей між документами, які надавались до митного оформлення, в частині ціни товару - 3000 євро - судом апеляційної інстанції не виявлено.
Крім того, факт передачі готівкових коштів підтверджується наданою до матеріалів справи копією розписки попереднього власника автомобіля ОСОБА_2, який засвідчив факт передачі йому готівкових коштів у розмірі 3000,00 євро у день продажу автомобіля.
З урахуванням наданих документів позивачкою було визначено митну вартість на рівні 3000,00 євро. 
Доводи відповідача про те, що сума, зазначена в інвойсі, поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару. 
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.10.2019 по справі № 520/6030/19, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України. 
Твердження відповідача про те, що позивачем при митному оформленні не було повідомлено про готівкову форму розрахунку за автомобіль, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки це вбачається із самого змісту договору купівлі-продажу та сертифікату.
Щодо посилання відповідача на те, що зазначена вище розписка не надавалась до митного оформлення, колегія зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що 08.12.2018 на адресу декларанта інспектором Харківської митниці ДФС було надіслано запит, в якому ставилось питання про надання платіжних документів, митної декларації на вивіз валюти, банківських документів щодо здійснення оплати; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, виготовлені спеціалізованими митними організаціями.  
Виходячи зі змісту цього запиту, ані питання про форму розрахунків, ані питання про надання документу, який би свідчив про передачу позивачкою коштів у сумі 3000,00 євро попередньому власнику - громадянину Франції ОСОБА_2 , відповідачем у запиті не ставилось.
Враховуючи викладене, беручи до уваги фізичну наявність у розпорядженні позивачки автомобіля, заявленого до митного оформлення, що підтверджується актом митного огляду автомобіля, колегія суддів вважає, що ненадання позивачкою окремого документу на підтвердження факту передачі ОСОБА_2 готівкових коштів у сумі 3000,00 євро не є підставою для невизнання заявленої позивачем митної вартості та її коригування. 
Твердження відповідача про те, що наданий позивачкою лист від 07.12.2018 про вартість перевезення товару до митної території України не відповідає вимогам ч.2 ст.53 МК України та розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012 № 599, не були підставою ані для направлення позивачу запиту про надання додаткових документів, ані для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а тому не можуть бути взяті до уваги на підтвердження правомірності дій відповідача у спірних відносинах.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, надані до митного оформлення та до суду документи містять інформацію щодо вартості товару та давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.
Доказів наявності у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, матеріали справи не містять, а подані позивачем до відповідача документи в повній мірі підтверджують відомості щодо ціни імпортованого товару.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 18.12.2018 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за шостим (резервним) методом на підставі наявних в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС відомостей про митне оформлення ідентичних та подібних товарів, а також звіту про оцінку транспортного засобу  програмного комплексу SСНWАСКЕ від 08.12.2018 відповідно строку експлуатації, згідно з яким митна вартість автомобіля марки Mercedes Benz С 220 CDI, VIN НОМЕР_5 , становила  8350,00 євро.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). 
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Однак, відповідачем не надано митної декларації або жодного іншого документу, який би свідчив про проведення митного оформлення аналогічних або подібних (ідентичних) товарів (автомобілів) за митною вартістю, вищою, ніж та, що була визначена позивачем, не наведено дати і номера митної декларації, за якою було здійснено таке мине оформлення. 
Відповідачем надано до матеріалів справи копію вказаного вище висновку SСНWАСКЕ від 08.12.2018 №014796/28231304, який викладено німецькою мовою, що не дає можливості встановити належність та допустимість його як доказу.
Слід відмітити, що з вказаного вище висновку лише вбачається, що відповідачем здійснено пошук за маркою автомобіля та VIN-кодом.
Доказів того, що при визначенні вартості автомобіля за допомогою програмного комплексу SCHWACKE враховувались дефекти ввезеного автомобіля, які вказані в акті митного огляду, представником відповідача не надано. 
При цьому, сам відповідач наполягав на тому, що наявність пошкоджень впливає на рівень заявленої митної вартості. 
Крім того, вказаним програмним комплексом не враховувалось і те, що автомобіль було придбано саме у Франції, при тому, що вказаний комплекс використовує дані німецького ринку вживаних автомобілів.
Враховуючи викладене, звіт SCHWACKE про вартість транспортного засобу, у розумінні ст.64 МК України, не є належною підставою для визначення митної вартості за шостим (резервним) методом. 
Колегія суддів також зауважує, що відповідно до висновку ХНДІІСЕ ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 10.01.2019, ринкова вартість ввезеного позивачкою автомобіля станом на дату огляду  - 08.01.2019 - складає 3454,36 євро, тобто, значно менше, ніж було визначено відповідачем.
При цьому, вказаний висновок враховує, крім іншого, ті пошкодження, які були наявні у автомобіля на дату огляду.
Твердження відповідача про те, що зазначений вище висновок не може бути належним доказом правильності визначення задекларованої позивачем митної вартості, оскільки складений після випуску товару у вільний обіг, є хибним в силу частини 8 статті 55 МК України, якою прямо передбачено можливість декларанта після випуску товару у вільний обіг надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості.
Слід також вказати, що проведення експертизи та складення експертного висновку було здійснено позивачкою на виконання вимог Хакрівської митниці ДФС, викладених у запиті від 08.12.2018, в якому було поставлено питання про надання висновків про якісні та вартісні характеристику товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями (а.с.86), а відтак, у відповідача відсутні підстави для неприйняття наданого позивачкою висновку. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобіля за шостим (резервним) методом на рівні 8350,00 євро згідно з оскаржуваним рішенням 807000/2018/001347/2 від 18.12.2018.
З приводу доводів відповідача про те, що транспортний засіб було оформлено згідно з ч.7 ст.55 МК України під фінансову гарантію по МД № 807190/2018/025672 від 27.12.2018, і на теперішній час саме вказана декларація має юридичну силу, колегія суддів зазначає наступне. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що транспортний засіб був випущений у вільний обіг за новою митною декларацією №807190/2018/025672 від 27.12.2018 з урахуванням вимог частини 7 статті 55 Митного кодексу України.
Зі змісту наявних в матеріалах справи копій первинної митної декларації, поданої позивачем  - № UА807190/2018/023413 від 07.12.2018 (а.с.83-84) вбачається, що у графі 42 "ціна товару" зазначено - 3000 євро,  у графі 46 "статистична вартість" - 98.10291 грн., у графі 43 "код МВВ" (метод визначення митної вартості) - заповнена лише ліва частина, у якій зазначена цифра " 1" (перший (основний) метод, права частина порожня; графа 48 "відстрочення платежу" - порожня. 
Згідно з п.4 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються: 
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному  органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що варуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, - забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. 
Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2018 декларантом було подано нову митну декларацію № UА807190/2018/025672, у якій у графі 42 "ціна товару" вказана та сама вартість, що була вказана і у первісній декларації - 3000 євро, самостійно визначена позивачем.
Строк гарантії було встановлено до 27.03.2019, про що зазначено у графі 48 митної декларації № UА807190/2018/025672 (а.с.37-38).
Після спливу встановленого терміну, у зв`язку з тим, що до митниці не було подано документу на підтвердження заявленого розміру митної вартості, 27.03.2018 сума гарантії - різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з вартістю товарів, визначеною Харківською митницею ДФС, була зараховані до Державного бюджету України. 
У зв`язку з чим в базі митного органу було проведено коригування митної декларації № UА807190/2018/025672 для відображення нових відомостей про товари, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія зазначеної митної декларації, надана представником відповідача (а.с.102).
Так, у новій (модифікованій) митній декларації у графі 42 ціна товару залишилась незмінною - 3000 євро, однак, змінився зміст графи 46 "статистична вартість" порівняно з первісною декларацією від 07.12.2018, та у графі 43 "код МВВ" у лівій частині з`явився номер методу визначення митної вартості, застосований митницею - 6, оскільки митні платежі були зараховані до бюджету за тією митною вартістю, що була визначена відповідачем, у зв`язку зі спливом строку гарантії. 
Отже, розбіжності між первісною митною декларацією від 07.12.2018 та повторно поданою декларацією від 27.12.2018, що наразі наявна в базах даних митного органу, викликані виключно спливом строку гарантії, а не згодою позивача з тією митною вартістю, що була визначена митним органом. 
У зв`язку з чим доводи відповідача про те, що наразі має юридичну силу митна декларація від 27.12.2018 № UА807190/2018/025672, не впливають на спірні відносини, оскільки митна вартість, визначена позивачем (3000,00 євро), залишилася незмінною.
Відповідно до ч.8 ст.55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55 МК України). 
Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом (ч.10 ст.55 МК України).
З наведеного вище випливає, що у разі скасування рішення митниці про коригування митної вартості фінансова гарантія повертається. 
У даному випадку скасування рішення про коригування митної вартості відбувається не за ініціативою митного органу, незважаючи на те, що позивачкою у 80-денний строк з дня випуску товару у вільний обіг надавались додаткові документи на підтвердження митної вартості (договір та висновок експерта), а за ініціативою позивача за рішенням суду. 
Водночас, це не спростовує наслідків скасування рішення про коригування митної вартості. 
Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.310 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. 
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що сума фінансової гарантії підлягає поверненню позивачу,  оскільки фактично є  надміру сплаченим платежем, а факт подачі митної декларації від 27.12.2018 № UА807190/2018/025672 та випуск товару у вільний обіг під гарантію, не є підставою для відмови в задоволенні позову. 
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.         
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2018/001347/2 від 18.12.2018 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року по справі № 520/6030/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  27.01.2020 року