ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року 
м. Київ

Справа №  916/764/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.,
за участю представників:
позивача - не з`явилися, 
відповідача 1 - не з`явилися, 
відповідача 2 - не з`явилися, 
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - не з`явилися, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренак»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 (суддя                Демешин О. А.) і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 (головуючий суддя Аленін О. Ю., судді Поліщук Л. В., Філінюк І. Г.) 
у справі № 916/764/17
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренак»
до 1) Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД» (в особі агента: Товариства з обмеженою відповідальністю «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна» і 2) Компанії «Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд» 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк»
про розірвання контракту та стягнення 106 476,03 доларів США,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренак» (далі - ТОВ «Ренак», позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД» (далі - відповідач 1), в особі агента: Товариства з обмеженою відповідальністю «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна» (далі - ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна») та до Компанії «Ганьсу Цзиаін Трейд Ко, Лтд» (далі - відповідач 2) про розірвання контракту та стягнення 106 476,03 доларів США.
2. Позовні вимоги ґрунтуються на невиконанні відповідачами свого обов`язку щодо своєчасної поставки оплаченого позивачем товару.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2018, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2019, провадження у справі № 916/764/17 закрито.
4. Ухвала місцевого господарського суду мотивована положеннями статей 3, 366 Господарського процесуального суду України (далі - ГПК України) та пунктом 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», з посиланням на які, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав до суду доказів того, що дія або подія, яка стала підставою для подання позову, мала місце на території України, тобто вже відбулась у минулому.
5. Пославшись на приписи пункту 2 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» місцевий господарський суд зазначив, що позивач вказав, що агентом Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД» (Франція, м. Марсель) є ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна», проте позивач не надав будь-яких доказів існування відповідної агентської угоди між даними товариствами чи знаходження на території України філії або представництва Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД».
6. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а позивачу слід звернутись з позовом до відповідного суду КНР на підставі процесуального законодавства цієї країни.
7. Крім того, суди зазначили, що за приписами пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Отже, за змістом означених приписів дія або подія, станом на час подання позову до суду, вже мала відбутися, а не відбутися у майбутньому. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач не довів того, що подія, щодо якої заявлено позов, відбулася саме на території України, що виключає застосування пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».
8. Суди попередніх інстанцій відхилили доводи ТОВ «Ренак» про застосування до спірних правовідносин положень Конвенції ООН про морське перевезення вантажів 1978 року (Гамбурзькі правила) зазначивши при цьому, що дана Конвенція не була ратифікована Україною, що виключає можливість застосування її до спірних правовідносин.
9. Суд апеляційної інстанції встановив, що у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна» є юридичною особою з організаційно-правовою формою товариство з обмеженою відповідальністю. Засновником товариства є Компанія «СМА СІ ДЖИ ЕМ ЕДЖЕНСІЗ УОРЛДВАЙД». Жодних відомостей з приводу того, що ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна» є філією або представництвом Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. ТОВ «Ренак» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції, направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
11. Скаржник зазначає, що при ухваленні оскаржуваних рішень, суди не в повному обсязі з`ясували всі обставини справи, неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, а саме: пункти 2, 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» 
12. Зокрема, заявник посилається на порушення судами норм пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки товар мав бути поставлений відповідачем 1 до порту України (порт м. Одеса), перевезення товару згідно коносаменту відповідачем 2 мало відбутись також до порту у м. Одеса, то обставина, яка є підставою для подання цього позову мала місце на території України, а отже даний спір, на переконання скаржника, є підвідомчим господарським судам України.
13. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не дослідили обставин щодо укладення спірного договору на території України, в результаті чого неправомірно не застосували положення пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».
14. Заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій не дали належної правової оцінки тому факту, що корпоративні права групи компаній СМА СІ ДЖИ ЕМ на ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕНЖЕНСІЗ УКРАЇНА» є рухомим майном, на яке можна накласти стягнення, а саме ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕНЖЕНСІЗ УКРАЇНА» виконує функції представництва компанії СМА СІ ДЖИ ЕМ, а це відповідно дозволяло застосувати до спірних правовідносин норми пункту 2 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право». 
15. Суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права в частині належного повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, що порушило їх права.
Позиція інших учасників справи, викладена у відзиві на касаційну скаргу
16. Учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
17. У відповідності до частин першої, другої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.
18. Статтею 365 ГПК України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
19. Відповідно до статті 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
20. Згідно зі статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.
21. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.
22. За приписами пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
23. У відповідності до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.
24. За твердженнями позивача, товар мав бути поставлений відповідачами (нерезидентами), проте не був поставлений, до порту України - порт Одеса. Отже, обставина, яка є підставою для подання позову мала місце на території України.
25. Аналізуючи зазначені вимоги законодавства, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що така позиція позивача не узгоджується із приписами пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», якими визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що за змістом означених приписів дія або подія, станом на час подання позову до суду, вже мала відбутися, проте позивач цього не довів належними доказами.
26. Відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.
27. Як встановлено судами попередніх інстанцій, матеріали справи не містять доказів того, що на території України знаходяться філії або представництва іноземної юридичної особи Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД», також відсутні докази того, що ТОВ «СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ Україна» є агентом Компанії «СМА СІ ДЖИ ЕМ КОНТЕЙНЕР ЛАЙНС КОМПАНІ ЛІМІТЕД». 
28. Відтак, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку, що переданий на вирішення Господарському суду Одеської області спір про розірвання контракту та стягнення 106   476,03 доларів США не віднесено до переліку справ, які підсудні судам України відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».
29. Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про непідсудність даної справи судам України та правильно застосували норми пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України та закрили провадження у справі.
30. Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, викладені у пунктах 13, 14 цієї постанови, оскільки вони не були предметом дослідження у суді першої та апеляційної інстанцій. При цьому, скаржником додано до матеріалів нові докази, які не досліджувалися судами попередніх інстанцій. 
Відтак, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
31. Щодо доводів скаржника, викладених у пункті 15 постанови, то вони колегією суддів відхиляються, з огляду на те, що судом апеляційної інстанції вчинено дії, спрямовані на належне повідомлення відповідачів про розгляд справи в передбачений Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (до якої Україна приєдналася 19.10.2000). Відтак, доводи скаржника про порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції спростовуються матеріалами справи.
Окрім того, відповідно до частини другої статті 311 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. 
Розгляд справи за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 310 ГПК України).
32. З огляду на наведене вище, Касаційний господарський суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для закриття провадження у даній справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
33. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
34. Згідно з частиною першою статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
36. Звертаючись із касаційною скаргою, заявник не спростував висновків попередніх судових інстанцій про наявність підстав для закриття провадження по справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України та не довів порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
37. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу      ТОВ «Ренак» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 - без змін.
Розподіл судових витрат
38. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренак» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 у справі                               № 916/764/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                      О. В. Случ 

Судді                                                                                Н. О. Волковицька 

                                                                                          С. К. Могил