П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6027/19	

 	Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.                                              Дата і місце ухвалення: 17.12.2019р., м. Одеса                                           Дата виготовлення повного тексту: 20.12.2019р.                                          	
      Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
  –            Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської міської ради, в якому просила суд:
-          визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 від 31.07.2019р. (вх. №31-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтованою площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): АДРЕСА_1 район, орієнтовано межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (вільна земельна ділянка), рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у наданні дозволу із наведенням усіх підстав такої відмови;
-          зобов`язати Одеську міську раду повторно розглянути на найближчому пленарному сесійному засіданні клопотання ОСОБА_1 від 31.07.2019р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтованою площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 район, орієнтовано межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (вільна земельна ділянка) з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у надані дозволу з підстав, передбачених ч.7 cт.118 ЗК України, та з урахуванням висновків суду.
Позов обґрунтовувала тим, що при зверненні 31.07.2019р. до Одеської міської ради із заявою щодо надання дозволу розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтованою площею 0,10 га, відповідач виніс відповідне питання на розгляд сесії міської ради 18.09.2019р., однак не прийняв щодо вказаного клопотання жодного рішення з посиланням на те, що проект рішення про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою не набрав достатньої кількості голосів депутатів. Позивач вважає, що Одеською міською радою допущено неправомірну бездіяльність, так як ч.7 ст.118 ЗК України передбачає обов`язок ради за результатами розгляду клопотання прийняти одне з рішень: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою чи мотивовано відмовити у наданні такого дозволу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 від 31.07.2019р. (вх. № 37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): АДРЕСА_1 район, орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка), рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову в наданні дозволу.
Зобов`язано Одеську міську раду повторно розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 від 31.07.2019р. (вх. № 37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): АДРЕСА_1 , орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_5 (вільна земельна ділянка) та прийняти відповідне рішення згідно ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування  судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 17.12.2019р. та прийняти нове судове рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 . 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що частиною 1 статті 20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного  обговорення розглядають і вирішують питання, віднесенні до відання відповідної ради. При цьому, при голосуванні кожен депутат має один голос і подає його за пропозицію, проти неї або утримується при голосуванні. Депутат особисто здійснює своє право на голосування. Будь-яка визначена форма вираження власної позиції депутата  при голосуванні не може розглядатися протиправною. Законодавством не передбачено механізму впливу Одеської міської ради, як органу місцевого самоврядування, на прийняття рішення депутатом щодо голосування з того чи іншого питання. У зв`язку з цим, апелянт стверджує, що неприйняття Одеською міською радою на пленарному засіданні ради  рішення за результатами розгляду  клопотання позивача від 31.07.2019р.  у зв`язку з не набранням проектом рішення  про надання дозволу на розробку проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки достатньої кількості голосів не може розглядатися як неправомірна бездіяльність  органу місцевого самоврядування. 
Також, апелянт посилається на те, що ненадання відповідним органом місцевого самоврядування  дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки  або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробці проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки, оскільки зацікавлена особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Таким чином, за твердженнями апелянта, дозвіл на розробку проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. 
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Одеської міської ради, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що ч.7 ст.118 ЗК України не передбачає права уповноваженого органу  діяти на власний розсуд, а зобов`язує прийняти рішення  про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою  чи мотивовано відмовити у наданні такого дозволу. Тобто, вказана норма в імперативній формі встановлює обов`язок  для уповноваженого органу прийняти одне з двох рішень. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що використання особою права замовити проект землеустрою  щодо відведення земельної ділянки  без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку Одеської міської ради розглянути заяву  згідно з чинним законодавством та прийняти одне з двох рішень. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31.07.2019р. ОСОБА_1 звернулась до Одеської міської ради із клопотанням (вх. № 37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): АДРЕСА_1 район, орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_5 (вільна земельна ділянка).
Листом №Ко-127/3-мр від 13.08.2019р. Одеська міська рада повідомила позивача, що вищевказане клопотання буде розглянуто на черговій комісії Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин.
На засіданні постійної комісії з питання землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради 04.09.2019р. прийнято рішення рекомендувати розглянути порушенні у зверненні ОСОБА_1 питання на пленарному засіданні сесії Одеської міської ради та рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради підготувати відповідний проект рішення Одеської міської ради.
На запит представника позивача від 23.09.2019р. №ЗПІ-692 Одеська міська рада листом від 26.09.2019р. №ЗПІ-117/мр повідомила про те, що проект рішення щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою за результатами голосування не набрав необхідної кількості голосів та рішення з цього питання не прийнято.
Департаментом комунальної власності ОМР на запит представника позивача від 23.09.2019р. №ЗПІ-692 надано листом №01-17/281-ЗПІ від 27.09.2019р. аналогічну за змістом відповідь щодо не набрання, внесеного постійно діючою комісією Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин на розгляд сесії Одеської міської ради 18.09.2019р. проектом рішення достатньої кількості голосів, у зв`язку із чим рішення не прийнято.
Вважаючи протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання від 31.07.2019р. (вх. №31-Ко-642/5) рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у наданні дозволу із наведенням усіх підстав такої відмови ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що у частині 7 статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. Положення Регламенту Одеської міської ради визначають саме процедуру прийняття або відхилення міською радою проектів рішень, але його приписи не звільняють орган місцевого самоврядування, як суб`єкта розпорядження землями, від обов`язку навести відповідне мотивування прийнятого рішення у відповідності до положень чинного законодавства.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.3 ст.78 Земельного кодексу України   земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно статті 116   Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до п.п. 6, 7, 8 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. 
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. 
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу.
Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Пунктом 30 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що вирішення питань про прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Як вбачається з матеріалів справи Департаменту комунальної власності підготовлено проект рішення Одеської міської ради «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та включено ОСОБА_1 до переліку громадян, яким надається дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та 31.
Проект рішення був винесений постійною комісією Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин на розгляд сесії Одеської міської ради 18.09.2019р., але не набрав достатньої кількості голосів, тому рішення прийнято не було. Зокрема, згідно відомостей поіменного голосування на пленарному засіданні Одеської міської ради 18.09.2019р., які розміщені на офіційному веб-порталі за посиланням: https://deputat.odessa.ua/session/18-sentyabrya-2019-goda/, за проект №6.1.1 «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» проголосували «за» -14; «проти» - 1; «утрималось» - 1; «не голосувало» - 44, у зв`язку із чим рішення не прийнято.
З посиланням на вказані результати голосування апелянт стверджує, що винесення відповідного питання на розгляд сесії ради та проведення по ньому голосування свідчить про не допущення органом місцевого самоврядування бездіяльності, однак депутат особисто здійснює своє право на голосування і чинним законодавством не передбачено механізму впливу Одеської міської ради, як органу місцевого самоврядування, на прийняття рішення депутатом щодо голосування з того чи іншого питання
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта виходячи з наступного.
Згідно ч.2, ч.3 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Відповідно до п.11 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26, ч.13 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішенням Одеської міської ради №1-VII від 11.11.2015р. затверджено Регламент Одеської міської ради VII скликання.
Згідно ст.26 Регламенту рішення ради приймаються шляхом відкритого поіменного голосування картками за допомогою електронної системи підрахунку голосів. Відкрите поіменне голосування за допомогою електронної системи підрахунку голосів дозволяє здійснювати фіксацію (в тому числі друкування) персональних результатів голосування кожного депутата.
При використанні електронної системи підрахунку голосів роботу цієї системи забезпечує адміністративно-господарський департамент Одеської міської ради. Результати поіменного голосування оприлюднюються на офіційному сайті міської ради www.omr.gov.ua не пізніше 10-ти денного строку.
При голосуванні кожен депутат має один голос і подає його за пропозицію, проти неї або утримується при голосуванні. Депутат особисто здійснює своє право на голосування. Депутат, відсутній під час голосування, не має права подати свій голос пізніше.
У разі, якщо зареєстрований на пленарному засіданні депутат покидає засідання, він не має права брати участь в голосуванні, передавати свій голос.
Відкрите поіменне голосування проводиться за допомогою електронної системи голосування або у разі відсутності такої технічної можливості – підняттям картки для голосування, що видається при реєстрації депутата.
Відкрите поіменне голосування проводиться за списком депутатів, що зареєструвалися. Відкрите голосування з процедурного питання може бути проведено без підрахунку голосів «проти» і «утримався», за явною більшістю від присутніх депутатів, якщо від депутатів не надійшло заперечень. Рішення по порядку розгляду питань і по інших процедурних питаннях приймаються більшістю голосів від кількості присутніх депутатів.
Результати відкритого поіменного голосування, проведеного за допомогою електронної системи голосування, відображаються на інформаційному табло електронної системи у залі засідань в загальному вигляді із зазначенням загальної кількості депутатів, присутніх в залі, числа депутатів, які взяли участь у голосуванні, числа депутатів, які подали свій голос за прийняття рішення, проти прийняття рішення і тих, хто утримався.
Учасниками справи не заперечується, що до порядку денного сесії міської ради було внесено на розгляд питання по заяві ОСОБА_1 , яке було поставлено на голосування депутатами та за результатами голосування відповідне рішення не прийнято, так як більшість депутатів утримались від голосування.
В той же час, як вже зазначалося колегією суддів, у частині 7 статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, положення Регламенту Одеської міської ради визначають саме процедуру прийняття або відхилення міською радою проектів рішень, але його приписи не звільняють орган місцевого самоврядування, як суб`єкта розпорядження землями, від обов`язку навести відповідне мотивування прийнятого рішення у відповідності до положень чинного законодавства.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.
Таким чином, вирішуючи питання про правомірність результатів розгляду Одеською міською радою клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, необхідно виходити з меж повноважень органів місцевого самоврядування в сфері розпорядження землями комунальної власності, визначених законом.
Натомість, у цій справі, Одеська міська рада помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, що полягає у пасивній поведінці депутатів під час голосування, що має наслідком не прийняття жодного рішення.
Бездіяльність за своєю правовою природою це пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.          
В даному випадку від голосування по проекту №6.1.1 утрималося 44 депутати міської ради, що характеризує вказану форму повідки як свідому та вольову, направлену на не досягнення жодного з визначених законодавством результату.
У рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
Оскільки Одеська міська рада при розгляді звернення ОСОБА_1 від 31.07.2019р. не прийняла жодного з визначених законодавством рішень на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, тому, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати відповідача у судовому порядку розглянути подане позивачем клопотання та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду. 
Стосовно доводів апелянта про те, що ненадання сільською радою у встановлений статтею 118 Земельного кодексу України місячний строк дозволу на розроблення проекту землеустрою у формі рішення сесії за відсутності вмотивованої відмови у його наданні не порушують прав ОСОБА_1 , яка набуває права замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, колегія суддів виходить з наступного.
Визначений статтею 118 ЗК України «принцип мовчазної згоди» передбачає виключно право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу або відмови.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року по справі №806/3095/17, від 14 серпня 2018 року по справі №806/2732/17.
При цьому, відповідно до п.71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
За таких умов, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що у спірних правовідносинах не порушено прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. 
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Одеської міської ради та скасування рішення суду першої інстанції від 17.12.2019р. немає.
А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений 03 березня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук