ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua
                                                            
                                                 Головуючий суддя у першій інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року                                                                                        Справа № 826/16181/18

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                       Епель О.В., 
суддів:                                              Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                     Лісник Т.В.,  
представника відповідача          Кузьменко Л.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року у справі 
за позовом            ОСОБА_1 

до                     Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

          про                     визнання бездіяльності протиправною 
та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про:
- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не внесення даних позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»;
- зобов`язання відповідача внести дані позивача до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», та визнати за позивачем право на користування пільгами, передбаченими положеннями ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», з моменту звернення з відповідною вимогою про їх призначення, а саме з 14.02.2018.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року адміністративний позов було задоволено повністю.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача права на пільги, передбачені статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», підтверджено матеріалами справи, ГУ Національної поліції у м. Києві та не спростовано відповідачем, а також з того, що відсутність законодавчо передбаченого механізму видачі посвідчення ветеранам Національної поліції не може бути підставою для невизнання відповідного права особи на пільги.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент виникнення спірних правовідносин існувала прогалина в законодавстві у зв`язку з відсутністю відповідного правового механізму видачі посвідчень ветеранам Нацполіції та, як наслідок, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру.
Крім того, апелянт зазначає, що 07.11.2018 КМУ врегулював зазначене питання, прийнявши постанову № 925, на підставі якої 05.03.2019 позивачу видано відповідне посвідчення та відомості про нього внесено до Реєстру.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на правомірності висновків суду першої інстанції та зазначаючи, що він набув право на пільги, передбачені статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», з моменту звільнення з Нацполіції і відсутність певного механізму в державі для їх надання не може бути підставою для порушення його законного права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.12.2017 №  1520 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Стаж служби в поліції на день звільнення складає 27 років 11 місяців 09 днів, вислуга років в календарному обчисленні -27 років 11 місяців 09 днів, у пільговому обчисленні для призначення пенсійного забезпечення -28 років 01 місяць 13 днів, для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 27 років 11 місяців 09 днів.
Листом від 07.02.2018 № Л-77/125/26/01-2018 управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомлено позивача, що він визнається ветераном Національної поліції та має право користування пільгами, визначеними статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», а також про те, що Національною поліцією розроблено проект нормативно-правового акту щодо поширення дії Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою КМУ № 1601, на посвідчення і нагрудний знак «Ветеран Національної поліції» і після його погодження з органами виконавчої влади він буде поданий в установленому порядку на розгляд Уряду. Після затвердження Кабінетом Міністрів України зразка та опису посвідчення і нагрудного знака «Ветеран Національної поліції» вони будуть вручені позивачу в установленому порядку.
У довідці управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.02.2018 № Л-77/125/26/01-2018 зазначено, що позивач дійсно проходив службу в Національній поліції України, вказано його вислугу років на день звільнення, зазначено, що він визнається ветераном Національної поліції та має право користування пільгами, визначеними статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
14.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до УПСЗН Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про йому призначення пільг, передбачених ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», як ветерану Національної поліції України.
Листом від 15.02.2018 № 01-12/1618 позивача повідомлено, що 02.02.2018 Департаментом соціальної політики виконавчого органу КМР (КМДА) направлено запит до Міністерства соціальної політики України щодо можливості внесення до Реєстру інформації про ветеранів Національної поліції на підставі довідок.
На повторне звернення позивача, листом від 04.04.2018 № 01-12/3279 УПСЗН Дарницького районної в м. Києві державної адміністрації повідомило, що підставою для надання пільг по оплаті за житлово-комунальні послуги ветеранам Національної поліції є посвідчення, визначене ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», а також, що відповідно до пункту 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, до вказаного Реєстру вноситься інформація, зокрема, про документ, що підтверджує право на пільги громадянина, а також категорія пільговика. 
05.04.2018 Управлінням направлено до Департаменту соціальної політики виконавчого органу КМР (КМДА) запит щодо можливості внесення до Реєстру інформації про ветеранів Національної поліції на підставі довідок для реалізації права позивача та інших громадян, ветеранів Національної поліції, на користування пільгами на житлово-комунальні послуги.
18.06.2018 позивач втретє звернувся до відповідача з аналогічним запитом.
Листом від 19.06.2018 № 01-12/4879 відповідач повідомив позивача, що для повного, всебічного і об`єктивного вирішення питання щодо включення позивача як ветерана Національної поліції до ЄДАРП на підставі наданого пакету документів, Управлінням 05.04.2018 направлено запит до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР (далі - Закон № 203/98-ВР), Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - Положення № 117).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У преамбулі Закону № 203/98-ВР зазначено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.
Статтею 6 Закону N 203/98-ВР передбачено перелік пільг, які надаються, зокрема, ветеранам Національної поліції.
Відповідно до п. 1 Положення № 117 автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.
Пунктом 3 Положення № 117 визначено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи):
- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей;
- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1 - пільга», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків;
- ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою "1 - допомога", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;
- вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги;
- надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.
Згідно з п. 5 Положення № 117 для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується.
Відповідно до п. 6 Положення № 117 пільговик, який має право на конкретну пільгу згідно з кількома законами України, включається до Реєстру як пільговик, що користується цією пільгою згідно з одним Законом України за його вибором.
Якщо фізична особа має право на пільги згідно з кількома законами, до Реєстру включається така інформація, про пільговика.
У разі, коли фізична особа, яка має і використовує право на пільга на підставі одного із законів України, використовує також своє право на інші пільги як член сім`ї пільговика, який має право на пільги згідно з іншими законами, ця фізична особа включається до Реєстру також як член сім`ї пільговика.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано надання певної групи пільг ветеранам Національної поліції.
При цьому, практична реалізація права таких осіб на належні їм пільги зумовлює необхідність внесення відомостей про них до Реєстру.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увага на те, що на момент звернення до УПСЗН із заявою, 14.02.2018, позивач вже був ветераном Національної поліції та мав право на пільги, передбачені статтею 6 Закону № 203/98-ВР.
Разом з тим, відсутність затвердженого порядку видачі посвідчення як ветерану Національної поліції, не скасовує право на пільги для ветеранів Національної поліції, передбачене ст. 6 Закону № 203/98-ВР, та не надає правових підстав для невизнання за позивачем такого права.
Судова колегія також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі «RYSOVSKYY v. UKRAINE» («Рисовський проти України») заява № 29979/04, в якому Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). 
Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності з приводу невнесення даних позивача до Реєстру та необхідності відновлення його порушеного права саме з 14.02.2018 (з дати, коли воно було порушено) шляхом  зобов`язання відповідача внести дані позивача до Реєстру та визнати за ним відповідне право на користування пільгами, передбаченими ст. 6 Закону №  203/98-ВР.
Доводи апелянта про те, що на момент виникнення спірних правовідносин існувала прогалина в законодавстві у зв`язку з відсутністю відповідного правового механізму видачі посвідчень ветеранам Нацполіції та, як наслідок, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на вищевикладене.
З приводу доводів апелянта про те, що 07.11.2018 КМУ врегулював зазначене питання, прийнявши постанову № 925, на підставі якої 05.03.2019 позивачу видано відповідне посвідчення та відомості про нього внесено до Реєстру, судова колегія зазначає, що спірні правовідносини виникли до вказаної апелянтом дати і право позивача було порушено ще 14.02.2018, а тому саме з цієї дати воно й підлягає відновленню, що було правильно встановлено судом першої інстанції при вирішенні спору в цій справі.
Надаючи оцінку всім доводам обох сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 29 січня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: