ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року	Львів	Справа № 140/1318/19 пров. № 857/11149/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                               Святецького В.В.          
суддів                                                                    Гудима Л.Я., Довгополова О.М. 
з участю секретаря судового засідання             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Лавренчука Олександра Володимировича на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня  2019 року  у справі № 140/1318/19 (головуючий суддя Лозовський О.А., час ухвалення  15.04 год., м. Луцьк, повний текст рішення складений 19 вересня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними та скасування рішень, -      

 В С Т А Н О В И В :

19 квітня 2019 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом,  в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції за №2349 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік (виправлена), поданої ОСОБА_1 , начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області, та внесення змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від    23.03.2018 №485 та від 18.05.2018 №967” та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції за №2350 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області”.
Рішенням 09 вересня  2019 року Волинський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Лавренчук О.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судове рішення ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що суд першої інстанції не надав належного значення його доводам про те, що його довірителю НАЗК запропонувало надати пояснення щодо виявлених недостовірних відомостей. Однак, усі пояснення ОСОБА_1 не взяті до уваги та залишились поза межами перевірки.
Оскаржені рішення відповідача носять рекомендаційний характер. Цими рішеннями ОСОБА_1 не притягнутий до відповідальності, оскільки відсутні склади правопорушень, передбачені ст. 172-6 КУпАП та ст. 366-1 КК України. Тому, на думку представника позивача, посилання суду першої інстанції на абзац другий частини другої статті 45 Закону України  ,,Про запобігання корупції”  ,,… у разі притягнення суб`єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями” є помилковими, оскільки ці приписи закону не можуть застосовуватись, адже у діях ОСОБА_1 відсутні склади правопорушень, передбачені ст. 172-6 КУпАП та ст. 366-1 КК України. 
Також представник позивача, наводить приписи розділу IV ,,Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування”, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017, та акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що відповідачем не дотримано процедури проведення повної перевірки, адже не встановивши ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, ОСОБА_1 не був винесений припис, як передбачає цей Порядок, а було надіслано лише рішення  із зобов`язанням надати виправлені декларації.  
Таким чином, представник позивача вважає, що суд першої інстанції не повністю дослідив обставини справи, що свідчить про прихильність суду першої інстанції до відповідача.
З огляду на викладене представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. 
НАЗК подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права та просить залишити апеляційну скаргу ь без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що  прокуратура Волинської області провела службове розслідування щодо можливої недоброчесності начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_1 , в ході якого встановлені обставини, що можуть свідчити про відображення ним у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (далі - декларація) за 2015 та 2016 роки, недостовірних та неповних відомостей.
В листі Генеральної прокуратури України від 23.01.2018 №25/2-33946-17 зазначено, що за результатами вивчення висновку та матеріалів службового розслідування встановлено, що 21.07.2001 за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб ,,OPEL VECTRA”, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом перереєстрації транспортного засобу при переобладнанні із заміною кузова (шасі) у органах ВРЕР. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.07.2001, виданого Луцьким МРЕВ Волинської області, ОСОБА_1 був єдиним власником цього автомобіля.
В подальшому, 01.07.2015 вищезазначений автомобіль, на підставі довідки-рахунка від 01.07.2015, виданої приватним підприємством ,,Кондор”, перереєстрований з ОСОБА_1 на нового власника ОСОБА_2 . Згідно цієї довідки-рахунка ОСОБА_2 автомобіль придбав за 48400 грн.
Вказані відомості також підтверджуються інформацією територіального сервісного центру 0741 регіонального сервісного центру МВС у Волинській області та витягом з історії транспортного засобу, наявній в Національній автоматизованій інформаційній системі Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України.
Таким чином, з матеріалів службового розслідування слідує, що ОСОБА_1 , перереєструвавши 01.07.2015 вищевказаний автомобіль на підставі довідки-рахунку від 01.07.2015, реалізував його ОСОБА_2 за 48400 грн.
Разом із тим, у Розділі 11 ,,Доходи, у тому числі подарунки” декларації за 2015 рік, відомості про дохід від відчуження зазначеного автомобіля ОСОБА_1 не відобразив.    
В своїх поясненнях ОСОБА_1 факт перебування у його власності до 2015 року автомобіля ,,OPEL VECTRA” підтвердив, вказав, що ним неодноразово надавались нотаріально завірені доручення ОСОБА_2 на користування цим транспортним засобом, одночасно зазначив, про відчуження вказаного транспортного засобу на підставі усної домовленості між його батьком та особою на ім`я ОСОБА_3 ще в період 2007-2008 років.
Разом із тим, такі пояснення ОСОБА_1 не узгоджуються з матеріалами службового розслідування, зокрема, довідкою-рахунком від 01.07.2015 №201196.
Окрім того, наявність права власності на автомобіль ,,OPEL VECTRA”, 1992 року випуску, ОСОБА_1 відображав в щорічних ,,паперових” деклараціях, в тому числі в щорічній декларації за 2014 рік, що дає всі підстави вважати, що він усвідомлював, що є власником цього автомобіля на кінець 2014 року, а отже, не відчужив його на той час, а зробив це лише в 2015 році.
Національним агентством з питань запобігання корупції свою правову позицію за аналогічних обставин викладено в рішенні №1234 від 17.11.2017, прийнятому за результатами здійснення повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої заступником прокурора Житомирської області ОСОБА_4 .
Крім того, згідно з інформацією Волинської філії ПАТ ,,Укртелеком” № 734-10-01, від 13.12.2017, в III кварталі 2016 року вказаним товариством за ознакою 127 ,,інші доходи” (п.п.  164.2.18 та п.п.  165.1.49 Податкового кодексу України) відображена списана безнадійна дебіторська заборгованість в сумі 191,95 грн дружині ОСОБА_1 – ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) після закінчення терміну позовної давності.
Факт отримання вказаного доходу ОСОБА_5 підтверджується також інформацією Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, наданою ОСОБА_1 комісії з проведення службового розслідування.
Разом із тим, в розділі 11 ,,Доходи, у тому числі подарунки” щорічної декларації за 2016 рік, ОСОБА_1 не відобразив отриманий членом сім`ї ( ОСОБА_5 ) дохід в розмірі 191,95 грн.
ОСОБА_1 надав пояснення про те, що про отримання дружиною доходу від ПАТ ,,Укртелеком” в розмірі 191,95 грн йому було відомо, однак вказаний дохід у декларації він не відобразив, оскільки дружина факт отримання такого доходу категорично заперечила.
Окрім того, 05.12.2007 батько ОСОБА_1 – ОСОБА_6 придбав автомобіль ,,SUBARU FORESTER”, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та при його постановленні на облік до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу вніс відомості щодо права користування автомобілем ОСОБА_1 . Даний факт  підтверджується інформацією з Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції, отриманої комісією в ході службового розслідування.
Разом із тим, вивченням відомостей щорічних декларацій за 2015 та 2016 роки встановлено, що в розділі 5 ,,Цінне рухоме майно-транспортні засоби” відомостей щодо прав на майно, а саме (інше право користування, інший тип) право керування на автомобіль ,,SUBARU FORESTER”, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1  не відобразив.
З огляду на викладене та враховуючи положення частини першої  статті 50 Закону України ,, Про запобігання корупції”, Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.02.2017 № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за № 201/30669, Генеральною прокуратурою України перед НАЗК ініційовано питання про проведення повної перевірки щорічних декларацій ОСОБА_1 за 2015 та 2016 роки (том 1, а. с. 241-245).                    
У зв`язку з даними обставинами, 23.03.2018 НАЗК прийнято рішення №485 ,,Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області, на підставі інформації, отриманої від Генеральної прокуратури України” та №486 ,,Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 ”.
За результатами повної перевірки декларації позивача за 2015, 2016 роки, Департаментом перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції прийнято рішення №2349 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік (виправлена), поданої ОСОБА_1 , начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області, та внесення змін до рішень Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.03.2018 року № 485 та від 18.05.2018 № 967” та №2350 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області”.
Так, рішенням №2349 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік (виправлена) ” встановлено, що ,,Суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2015 рік зазначив недостовірні відомості про по батькові члена сім`ї; дату набуття ним права користування об`єктом нерухомості; об`єкти нерухомості, що знаходяться у членів його сім`ї на праві користування; власника об`єкта нерухомості, що знаходиться у нього на праві користування; характеристики та місцезнаходження об`єктів нерухомості, що належать члену його сім`ї на праві власності та дати набуття їх у власність; характеристики та вартість набуття у власність об`єкта нерухомості, що належить члену його сім`ї на праві власності; характеристики об`єкта нерухомості, що належить члену його сім`ї на праві власності; місцезнаходження об`єкта нерухомості; ідентифікаційний номер транспортного засобу; ідентифікаційний номер транспортного засобу, що перебуває в його користуванні; транспортний засіб, що належить йому на праві власності; транспортний засіб, що перебуває в його користуванні; ідентифікаційний номер транспортного засобу, що належить члену його сім`ї на праві власності; джерела отриманих (нарахованих) членом його сім`ї доходу; розмір отриманого (нарахованого) членом його сім`ї доходу; отримані (нараховані) членом його сім`ї доходи; правочин, який не підлягає декларуванню, чим не дотримав вимоги пунктів 1, 2, 3, 7 частин першої статті 46 Закону України ,,Про запобігання корупції”. 
Суб`єкт декларування подав недостовірні відомості у декларації, що відрізняється від достовірних на суму меншу 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Ознак правопорушень, передбачених частиною четвертою  статті 172-6 КУпАП  та  статті 366-1 КК України, не виявлено. За наявною інформацією порушень вимог частини п`ятої статті 46 Закону України ,, Про запобігання корупції”  не встановлено. Наявність конфлікту інтересів не встановлено. Ознак незаконного збагачення не встановлено. ” (том 1, а. с. 23-35).
Рішенням №2350 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області” встановлено, що ,,Суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2016 рік зазначив недостовірні відомості про по батькові члена сім`ї; дату набуття ним права користування об`єктом нерухомості; об`єкти нерухомості, що знаходяться у членів його сім`ї на праві користування; власника об`єкта нерухомості, що знаходиться у нього на праві користування; характеристики та місцезнаходження об`єктів нерухомості, що належать члену його сім`ї на праві власності та дати набуття їх у власність; характеристики та вартість набуття у власність об`єкта нерухомості, що належить члену його сім`ї на праві власності; характеристики об`єкта нерухомості, що належить члену його сім`ї на праві власності; місцезнаходження об`єкта нерухомості; ідентифікаційний номер транспортного засобу; ідентифікаційний номер транспортного засобу, що перебуває в його користуванні; транспортний засіб, що належить йому на праві власності; транспортний засіб, що перебуває в його користуванні; ідентифікаційний номер транспортного засобу, що належить члену його сім`ї на праві власності; джерела отриманих (нарахованих) членом його сім`ї доходу; розмір отриманого (нарахованого) членом його сім`ї доходу; отримані (нараховані) членом його сім`ї доходи; правочин, який не підлягає декларуванню, чим не дотримав вимоги пунктів 1, 2, 3, 7 частин першої статті 46 Закону України ,,Про запобігання корупції”. 
Суб`єкт декларування подав недостовірні відомості у декларації, що відрізняється від достовірних на суму меншу 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Ознак правопорушень, передбачених частиною четвертою    статті 172-6 КУпАП  та  статті 366-1 КК України, не виявлено. За наявною інформацією порушень вимог частини п`ятої статті 46 Закону України ,, Про запобігання корупції”  не встановлено. Наявність конфлікту інтересів не встановлено. Ознак незаконного збагачення не встановлено.” (том 1, а. с. 23-35).
Пунктом 6 оскаржуваних рішень декларанту (позивачу) рекомендовано подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015, 2016 роки з достовірними відомостями.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач забезпечив дотримання таких принципів контролю та повної перевірки декларації, що визначені у пункті 3 розділу І Порядку №56, як об`єктивність, неупередженість та безсторонність рішень і дій Національного агентства, уповноважених ним осіб; достовірність і повнота інформації, що використовується Національним агентством.
З урахуванням встановлених письмовими доказами у справі обставин та на підставі аналізу норм чинного законодавства суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Національного агентства №2349 від 19.10.2018 та №2350 від 19.10.2018 є обґрунтованими, відповідають усім фактичним обставинам та критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються  Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано  Верховною Радою України, Законом України від 14.10.2014 №1700-VII ,,Про запобігання корупції”  (далі - Закон №1700-VII) та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.
Положеннями п.п. ,,е” п.1 ч.1  ст.3 Закону № 1700-VII передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього  Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи.
Згідно із частиною 1  ст.45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах ,,а” і ,,в” пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Стаття 46 Закону № 1700-VII містить перелік відомостей, які в обов`язковому порядку зазначаються в декларації. 
За змістом частини 4   ст.45 Закону № 1700-VII  упродовж семи днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.
Відповідно до  статті 48 Закону № 1700-VII Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.
Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього  Закону. 
Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.
Згідно зі  статтею 50 Закону № 1700-VII  повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.
Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.
Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них не відповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.
Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою  статті 46 цього Закону.
Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.
При цьому, приміткою даної статті передбачено, що під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, в тому числі, прокурори.
Відповідно до частини 2  статті 50 Закону № 1700-VII    у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.
Механізм проведення Національним агентством з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей  48  та  50 Закону України ,,Про запобігання корупції”  визначений Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2017 № 56 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за № 201/30069 (далі - Порядок №56).
Положеннями розділу III Порядку №56 передбачено порядок проведення повної перевірки декларацій.
            Приписами пунктів 1, 5 та 6 розділу III Порядку №56 встановлено, що повна перевірка декларації може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності і полягає у: 1) з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей; 2) з`ясуванні точності оцінки задекларованих активів; 3) перевірці на наявність конфлікту інтересів; 4) перевірці на наявність ознак незаконного збагачення.
Національне агентство при проведенні повної перевірки декларації проводить перевірку всіх відомостей, що відображені в декларації, відповідно до пункту 1 цього розділу, якщо інше не визначено цим Порядком.
Повна перевірка декларації передбачає такі дії:
1) прийняття Рішення про проведення перевірки;
2) аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації;
3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8-11 цього розділу;
4) направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу;
5) прийняття Національним агентством Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.
  Відповідно до пунктів 14 та 15 розділу III Порядку №56 Повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.
У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до: 1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань; 2) суб`єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.
Перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється у таких випадках: 1) звернення до суду з метою отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця; 2) направлення запиту на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.
У зазначених випадках перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється з дня відкриття судом провадження у справі (направлення відповідного запиту) до дня набрання законної сили рішенням суду (отримання відповіді на зазначений запит).
Зупинення перебігу строку повної перевірки декларації можливе в межах строків, визначених абзацами першим та другим пункту 14 цього розділу.
Згідно із пунктами 1, 3-5 розділу IV Порядку №56 за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації (далі - Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації).
Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації складається з таких частин: 1) вступна частина із зазначенням дати, номера та місця складання, назви Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації; 2) описова частина із зазначенням прізвища, імені, по батькові суб`єкта декларування, назви посади та органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або юридичної особи публічного права, правових підстав проведення повної перевірки декларації, переліку інформації, яка використовувалася під час здійснення повної перевірки декларації, складових предмета перевірки; 3) мотивувальна частина із зазначенням встановлених Національним агентством обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, якими Національне агентство керувалося при прийнятті Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації, і положення  закону, яким воно керувалося; 4) резолютивна частина із зазначенням висновку, якого Національне агентство дійшло за результатами здійснення повної перевірки декларації, можливості оскарження цього рішення в судовому порядку.
З аналізу вищенаведених нормативних актів колегія суддів вбачає, що відповідно до пункту 2 розділу III Порядку № 56 початком здійснення повної перевірки декларації є день, наступний за днем прийняття рішення про проведення перевірки.
При цьому, пунктом 14 цього розділу передбачено, що Повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки. У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних    днів.
Відтак, повна перевірка декларацій повинна тривати не більше, ніж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки, а у виняткових випадках - не більше 90 днів.
Отже, проведення перевірки Національним агентством декларацій передбачає встановлену Порядком процедуру, яка визначає чітко визначену послідовність дій, результатом якої є обов`язкове прийняття рішення про проведення перевірки декларацій.
Колегія суддів зазначає, що системний аналіз пункту 6 розділу III Порядку № 56 дає підстави для висновку, що повна перевірка декларацій розпочинається рішенням про її проведення і закінчується рішенням про результати перевірки.
Будь-яких підстав для винесення рішення про результати повної перевірки декларацій поза межами визначеного Порядком № 56 строку законодавством не передбачено.          
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі 826/16495/17, від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18, від 24 жовтня 2019 року у справі №520/10698/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 640/1221/19.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду встановила, що рішеннями НАЗК від  23.03.2018 № 485 та № 486 призначено проведення повних перевірок декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно за 2015 та 2016 роки, поданих ОСОБА_1 .

Рішеннями НАЗК від 18.05.2018 року за № 967 та № 968 продовжено строки проведення повних перевірок декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно за 2015 та 2016 роки, поданих ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи приписи пункту 14 розділу III Порядку № 56, згідно яких  перевірка декларацій повинна тривати не більше, ніж 90 календарних днів з дня прийняття рішення про проведення перевірки, колегія суддів дійшла висновку, що строк проведення перевірки декларацій позивача повинен був закінчитися та, відповідно, рішення за наслідками перевірки мали бути прийняті не пізніше 24 червня 2018 року. 

Оскаржені позивачем рішення НАЗК прийняті 19 жовтня 2018 року, тобто з порушенням граничного терміну на 117 днів.

Таким чином, на думку апеляційного суду, оскаржені рішення відповідача за № 2349 та № 2350 були прийняті поза строком перебігу повної перевірки декларацій, зважаючи на приписи пункту 14 Розділу III Порядку № 56, а тому є протиправними та належать до скасування. 

Колегія суддів зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та    обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими    в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2  ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів    владних повноважень, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони     на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед  законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно приписів ч. 1  ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність в їх задоволенні у повному обсязі.

Суд першої інстанції на наведені обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.4 ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
          
          В силу приписів ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          
          Таким чином, колегія суддів визнає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в загальній сумі 3072,00 гривні.

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 2 ч. 1 ст.315, п.3 ч.1 ст. 317, ст. ст. 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
            
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лавренчука Олександра Володимировича задовольнити. 

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня  2019 року  у справі № 140/1318/19 – скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю. 

Визнати протиправними та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції за №2349 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2015 рік (виправлена), поданої ОСОБА_7 Юрієм Олександровичем, начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області, та внесення змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від    23.03.2018 №485 та від 18.05.2018 №967” та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції за №2350 від 19.10.2018 ,,Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої Новосадом Юрієм Олександровичем, начальником управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області”.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, 28, код ЄДРПОУ 40381452) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 )  сплачений судовий збір в сумі 3072,00 (три тисячі сімдесят дві) гривні.   

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 26.02.2020.