ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9397/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в м. Дніпро в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року (суддя Турова О.М.) в адміністративній справі №160/9397/19 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління  Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- 
                                                            
                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії в зв`язку з втратою годувальника за померлим ОСОБА_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію в зв`язку з втратою годувальника за померлим ОСОБА_2 відповідно до заяви про призначення від 19.08.2019.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.  
Позивачем подана апеляційна скарга в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2019, досягла пенсійного віку, але розмір її пенсії є мінімальним, так за 2018 рік розмір пенсії складає 1709,34 грн. (копія довідки додається), а на 2017 рік розмір пенсії був ще меншим. Тому пенсія чоловіка ОСОБА_1 була постійним і основним джерелом засобів до існування їх сім`ї. У зв`язку з чим вважає, що вона, як член сім`ї померлого годувальника, яка перебувала на його утриманні має право на призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника.    
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі №160/9397/19 залишити без змін. Вважає, що оскаржене рішення прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком з 06.03.2009 року згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
19 серпня 2019 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій остання виявила бажання здійснити перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, - померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До вказаної заяви, зокрема, додано копію рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа №188/2589/19 від 03.06.2019 року) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Так, вказаним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 року у справі №188/2589/19 судом встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (по день смерті ОСОБА_2 ).
27 серпня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розглянувши вищевказану заяву позивача, листом за №218/03.22-19 повідомило останню, що Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника особам, які проживали однією сім`єю, але не перебували в шлюбі. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка у розумінні приписів статті 36 Закону України №1058-ІV не є особою, яка може набути право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке. 
Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені   статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій   статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з      21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого   статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).
У цій статті визначені умови, за яких членам сім`ї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.
Так, зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, прикладом якого є спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.
Ужиті в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поняття "чоловік" та "дружина" позначають одного з подружжя. За статтею 21 Сімейного кодексу України чоловік та жінка набувають статусу подружжя тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя
Відповідно до ст. 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними. Жінка та чоловік, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттю "подружжя", позаяк саме цим терміном законодавець персоніфікує чоловіка та жінку (подружжя) як суб`єктів правовідносин, що склалися між ними внаслідок реєстрації шлюбу.
У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
У розумінні п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.
Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус "подружжя" чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від   31 жовтня 2019 року у справі №461/3169/17-а.
Таким чином, правильними є  висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись   ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року  в адміністративній справі №160/9397/19 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління  Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
                    Постанова  у повному обсязі складена 29 січня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш