Постанова
Іменем України
 
05 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 127/27825/16-ц
 
провадження № 61-664св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ:
 
Короткий зміст позовних вимог:
 
У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу в управління та виселення.
 
Позовна заява мотивована тим, що 19 серпня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 1421, згідно з яким він отримав кредит в сумі 
80 500,00 доларів США на споживчі потреби на 60 місяців зі сплатою 18 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19 серпня 
2012 року.
 
19 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В., зареєстрований в реєстрі за № 7158.
 
Згідно з пунктами 1.1., 1.2. договору іпотеки іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором передають в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям на праві приватної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з яких 2/3 частки квартири предмету іпотеки належить ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року на підставі рішення № 183 від 29 березня 1993 року та зареєстровано ВООБТІ 19 квітня 1993 року в книгу № 102 за № 733/1657 та договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В. 25 липня 2008 року за № 6835, зареєстровано ВООБТІ 28 липня 2008 року в книгу № 102 за № 733/1657, та 1/3 частка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року, зареєстровано ВООБТІ 28 липня 2008 року в книгу № 102 за № 733/1657.
 
Заочним рішенням Ленінським районного суду міста Вінниці від 03 грудня 2009 року задоволено позов прокурора Ленінського району міста Вінниці в інтересах банку та стягнуто з позичальника на користь банку прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 03 грудня 2009 року у розмірі 98 631,94 доларів США (еквівалент 788 118,52 грн) з них: основний 
борг - 80 500,00 доларів США (еквівалент - 643 235,25 грн), проценти - 
15 187,12 доларів  США (еквівалент 121 352,68 грн), пеня - 2 944,82 доларів США (еквівалент - 23 530,58 грн).
 
Позичальник продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, визначених, зокрема, пунктами 1.1., 1.2, 1.6, 1.6.1, 4.3.1. 4.3.2. 5.2 цього договору щодо повернення кредиту, процентів за його користування та пені. Станом на 15 грудня 2016 року сплатив банку 
697,92 доларів США процентів за користування кредитним коштами. Заборгованість ОСОБА_4 перед банком становить 238 512,41 доларів США,
 
Згідно з пунктом 3.1.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та або цим договором в тому числі: невиконання або неналежне виконання іпотекодавцем за кредитним договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 місяців.
 
На адресу іпотекодавців банком направлялись вимоги про звільнення квартири та вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Дані вимоги залишились без належного реагування та задоволення.
 
ПАТ «Ощадбанк» просило на задоволення вимог банку за кредитним договором від 19 серпня 2008 року № 1421 укладеного з ОСОБА_4 на загальну суму 238 512,41 доларів США, що еквівалентно 6 206 117,71 грн, з яких: основний борг - 80 500,00 доларів США (еквівалент - 2 094 618,37 грн); проценти за користування кредитними коштами - 71 737,44 доларів США (еквівалент - 1 866 615,65 грн); пеня за простроченими основним боргом та процентами - 1 721 498,68 грн (еквівалент - 66 160,10 доларів США); 
3 % річних - 20 114,87 доларів США (еквівалент - 514 928,08 грн) звернути стягнення на:
 
- 1/3 частку предмета іпотеки - квартиру 
АДРЕСА_1 , згідно іпотечного договору укладеного 
19 серпня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 7158, яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року на підставі рішення від 
29 березня 1993 року № 183 та зареєстровано Вінницьким обласним об?єднаним бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1993 року в книгу № 102 за № 733/1657 та договору купівлі-продажу частини частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В. В. 25 липня 2008 року за № 6835, зареєстрованого Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації 28 липня 2008 року в книгу № 102 за № 733/1657;
 
- 1/3 частки предмету іпотеки - квартиру 
АДРЕСА_1 , згідно іпотечного договору укладеного 
19 серпня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвдченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В. В. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 7158, яка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року на підставі рішення від 29 березня 1993 року № 183 та зареєстровано Вінницьким обласним об?єднаним бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1993 року в книгу № 102 за № 733/1657.
 
Визначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки за оціночною вартістю, шляхом застосування процедури продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «Ощадбанк», встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», будь-якій особі покупцеві за договором купівлі-продажу, за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб?єктом оціночної діяльності на час продажу.
 
Надати ПАТ «Ощадбанк» права: на подання та отримання в будь-яких установах , підприємствах, організаціях, Вінницькій міській раді Вінницької області, у нотаріусів, в органах державної реєстрації прав, будь-яких документів, їх копій, дублікатів, довідок, витягів з державних реєстрів, на вчинення дій з реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідних для продажу 2/3 частки предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності.
 
Надати ПАТ «Ощадбанк» до моменту продажу предмету іпотеки право на оперативне управління 2/3 частками предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , які в рівних частках належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності з правом укладання договорів: оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами, та направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог за договором кредитної лінії від 19 серпня 2008 року № 1421.
 
Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири 
АДРЕСА_1 .
 
Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 
2018 року, з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.
 
На задоволення вимог ПАТ «Ощадбанк» за кредитним договором від 
19 серпня 2008 року № 1421 укладеного з ОСОБА_4 у загальній сумі 
238 512,41 доларів США, що згідно з повідомлення НБУ № 40-0024/99604 від 
07 грудня 2016 року про офіційний курс гривні до іноземних валют, еквівалентно 6 206 117,71 грн, з яких: основний борг - 80 500,00 доларів США (еквівалент - 2 094 618,37 грн); проценти за користування кредитними коштами - 71 737,44 доларів США (еквівалент - 1 866 615,65 грн); пеня за простроченим основним боргом та процентами - 1 721 492,68 грн 
(еквівалент - 66 160,10 доларів США): 3 % річних - 20 114,87 доларів США (еквівалент - 514 928,08 грн) звернуто стягнення на:
 
- 1/3 частку предмету іпотеки - квартиру 
АДРЕСА_1 , згідно з іпотечним договором, укладеним 19 серпня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 7158, яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року на підставі рішення від 29 березня 1993 року № 183 та зареєстровано Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1993 року в книгу № 102 за № 733/1657 та договору купівлі-продажу частини частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В. 25 липня 2008 року за № 6835, зареєстровано Вінницьким обласним об?єднаним бюро технічної інвентаризації 28 липня 2008 року в книгу № 102 за № 733/1657;
 
- 1/3 частки предмету іпотеки - квартиру 
АДРЕСА_1 , згідно з іпотечним договором, укладеним 19 серпня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 7158, яка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року на підставі рішення від 29 березня 1993 року № 183 та зареєстровано Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1993 року в книгу № 102 за № 733/1657. 
 
Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки за оціночною вартістю, шляхом застосування процедури продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «Ощадбанк», встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», будь-якій особі за договором купівлі-продажу, за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час продажу. 
 
Надано ПАТ «Ощадбанк» права: на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, Вінницькій міській раді, у нотаріусів, в органах державної реєстрації прав будь-яких документів, їх копій, дублікатів, довідок, витягів з державних реєстрів, на вчинення дій з реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідних для продажу 2/3 частки предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.
 
Надано ПАТ «Ощадбанк» до моменту продажу предмета іпотеки право на управління 2/3 частками предмету іпотеки - квартирою АДРЕСА_1 , які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності з правом укладання договорів оренди, страхування, охорони з фізичними та юридичними особами та направленням отриманих від управління коштів на задоволення вимог ПАТ «Ощадбанк» за договором кредитної лінії від 19 серпня 2008 року № 1421. 
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ощадбанк» у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 2 756,00 грн та 2 000,00 грн за проведення експертизи.
 
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на 2/3 частки предмету іпотеки - квартиру 
АДРЕСА_1 , які в рівних частинах (по 1/3) належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності з підстав встановлення судом факту невиконання позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором та з метою захисту порушених прав позивача.
 
Суд не прийняв заперечення представника відповідача ОСОБА_2 про те, що на даний час в іпотеці перебуває 2/3 частини квартири, які не виділені в натурі, а тому договір іпотеки не відповідає пункту 3 статті 5 Закону України «Про іпотеку», згідно з яким частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, оскільки рішення Замостянського районного суду міста Вінниці від 25 листопада 2011 року, договір іпотеки від 19 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , предметом якого залишились 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 є дійсним.
 
Цей іпотечний договір в частині 2/3 частини квартири іпотекодавцями не оспорювався і є правомірним відповідно до презумпції правомірності правочину, закріпленого в статті 204 ЦК України.
 
До виниклих правовідносин суд вважав за необхідне застосувати положення статті 366 ЦК України. Так, відповідно до частини другої цієї статті у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.
 
У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
 
Позовні вимоги про надання позивачу в управління до моменту продажу предмета іпотеки 2/3 частин квартири суд вважав обґрунтованими і такими, що відповідають положенням пункту 6.3. іпотечного договору, за змістом якого вразі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та цим договором.
 
За наведених обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено.
 
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном - відмовлено.
 
В інший частині рішення суду залишено без змін.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині щодо звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном, апеляційний суд виходив із того, що позивач звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, який визначений договором іпотеки, як позасудовий. Його реалізація здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
 
27 грудня 2018 року представник ПАТ «Ощадбанк» - адвокат Семенюк Н. Ю. через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 
27 листопада 2018 року та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2018 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції допустив неповне дослідження обставин справи, дійшов неправильних висновків, що призвело до ухвалення незаконної постанови. Апеляційною інстанцією безпідставно задоволено апеляційну скаргу, підписану представником за довіреністю - ОСОБА_5 .
 
Апеляційний суд зробив правильні висновки щодо дійсності договору іпотеки від 19 серпня 2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , предметом якого залишилось 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 . Додатково підтвердив, що іпотечний договір щодо 2/3 частин вказаної квартири іпотекодавця не оспорювався і є правомірним відповідно до презумпції правомірності правочину, закріпленого статтею 204 ЦК України.
 
Апеляційний суд дав неправильну оцінку доказам, безпідставно застосував частину другу статті 366 ЦК України, що призвело до ухвалення незаконної постанови.
 
Судом апеляційної інстанції не враховано ту обставину, що спірна квартира передавалась співвласниками в іпотеку, як цілий об?єкт. Виокремлення 1/3 частки з іпотечного майна (згідно рішення Замостянського районного суду міста Вінниці від 25 листопада 2011 року) відбулось згодом, коли квартира вже перебувала в іпотеці банку.
 
Доводи інших учасників справи:
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Вінницького міського суду Вінницької області.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ: 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з постановою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном.
 
Аргументів щодо незгоди з постановою Вінницького апеляційного суду від 
27 листопада 2018 року в іншій частині касаційна скарга не містить, а тому відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України оскаржуване судове рішення в цій частині не перевіряється.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що постанова Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Короткий зміст фактичних обставин справи:
 
У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 19 серпня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 1421.
 
Згідно з пунктами 1.1., 1.2. кредитного договору позичальнику банком було надано кредит в сумі 80 500,00 доларів США на споживчі потреби на 60 місяців зі сплатою 18 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19 серпня 2012 року.
 
19 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В.
 
Згідно з пунктами 1.1., 1.2. договору іпотеки іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором передають в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у договорі предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям на праві приватної власності, а саме: квартира АДРЕСА_1 , з яких 2/3 частки квартири предмету іпотеки належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року, та 1/3 частка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29 березня 1993 року.
 
Згідно з пунктом 3.1.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та або цим договором в тому числі: невиконання або неналежне виконання іпотекодавцем за кредитним договором в цілому або будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 місяців.
 
Пунктом 6.2. договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пункті 6.6. цього Договору.
 
В пункті 6.6. договору міститься застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання.
 
Зокрема, за пунктом 6.6 договору іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу або отримати право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього Договору або укладеного Договору задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.
 
При цьому пунктом 6.3. Договору узгоджено, що в разі прийняття рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, останній (Предмет іпотеки) на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому чинним законодавством та цим Договором.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:
 
Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
 
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.
 
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
 
Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосібзадоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.
 
Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.
 
За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.
 
У справі, яка переглядається, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку».
 
З матеріалів справи вбачається, що сторони у пункті 6.6. договору іпотеки досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу або отримати право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього Договору або укладеного Договору задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.
 
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя. А суд апеляційної інстанції розглядаючи справу, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, відмовивши у задоволені позовних вимог саме з цих підстав.
 
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Велико Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 29 травня 2019 року у справі 
№ 310/11024/15-ц (касаційне провадження № 14-112цс19) у якій відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16.
 
Доводи заявника про те, що апеляційною інстанцією безпідставно задоволено апеляційну скаргу, підписану представником за довіреністю - Гущею Я . В . спростовуються матеріалами справи, зокрема на аркуші справи 159-а в томі 
№ 2 міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яке видане ОСОБА_5 . 
 
Є безпідставними доводи заявника про те, що апеляційний суд не повинен був застосовувати частину другу статті 366 ЦК України, що призвело до ухвалення незаконної постанови, оскільки апеляційний суд в основу оскаржуваного судового рішення поклав висновок про обраний неналежний спосіб захисту позивачем та саме з цих підстав відмовив у задоволенні позову про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном.
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення в цій частині відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
 
Постанову Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ? ОСОБА_3 , про звернення стягнення на іпотечне майно та надання до моменту продажу предмета іпотеки права на управління іпотечним майном залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. П. Курило

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко