ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №640/13390/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Шаренко С.Л.
Провадження № 33/818/23/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
15.01.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 03.09.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від  03.09.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Судом першої інстанції було встановлено, що 18.06.2019 року о 02.36 водій ОСОБА_1 в м. Харкові, по вул. Шевченко, 20 керував автомобілем «Москвич 412» р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку, шляхом огляду лікарем-наркологом у спеціальному закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком лікаря № 1098, де зазначено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» водій   ОСОБА_1 відмовився
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч. ст.247 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що працівник поліції не запропонував пройти огляд за допомогою спеціального технічного пристрою, одразу наполягав на проведенні огляду в медичному закладі, що ОСОБА_1 виконав без заперечень. Вказує, що матеріали справи не містять моменту зупинки транспортного засобу, а відеозапис наявний в матеріалах справи не можна вважати безперервним.
Наполягає на тому, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував, результатів огляду не бачив.
Суд першої інстанції без належного обґрунтування відмовив в задоволенні клопотання про виклик і допит працівників поліції, та осіб якими було проведено огляд на стан сп`яніння, та свідка.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до вимог статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Приймаючи рішення про безпідставність вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, що відповідно змісту наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і при спілкуванні з працівниками поліції у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд в медичному закладі на встановлення стану алкогольного сп`яніння, і останній на це погодився. В медичному закладі за результатами дослідження біологічного середовища сечі було встановлено вміст алкоголю 0,8 проміле (відеозапис 0331), та лікарем було запропоновано здати кров задля отримання більш точного результату, який склав 0,38 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 був ознайомлений, про що залишив підпис в журналі( відеозапис 0333).
В матеріалах справи мається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (а.с.2), відповідно до якого він станом на момент проведення огляду (03.30 18.06.2019 року) він перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
Вказані докази повністю спростовують твердження ОСОБА_1 , що він був тверезий. 
Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція), метою цього огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Пунктами 12 та 13 розділ ІІІ вказаної Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
 Розділом ІІІ вказаної вище Інструкції встановлено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу дійсно заслуговують на увагу, але враховуючи правову конструкцію ст. 266 КУпАП приходить до висновку, що результати проведеного огляду у медичному закладі мають більш визначальне значення, ніж результати огляду за допомогою технічного засобу, тому враховуючи наведене вище ці посилання ОСОБА_1 не можуть бути розцінені, як підстава для скасування рішення суду першої інстанції. 
Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта в частині відсутності в матеріалах справи акту щодо результатів його медичного огляду, оскільки, як встановлено п. 19 розділу ІІІ Інструкції акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в в закладі охорони здоров`я. Тобто цей акт, не долучається до матеріалів справи. Не педбачено залучення цього акту і ст. 266 КУпАП, частина 4 якої визначає необхідність складання саме висновку. Апеляційний суд також відмічає, що клопотань він ОСОБА_1 про залучення копії акту його медичного огляду до суду не надходило. 
Доводи апелянта в частині того, що матеріали справи не містять відеозапису моменту зупинити транспортного засобу під його керуванням, апеляційний суд оцінює критично, оскільки сам апелянт не спростовує, що він керував автомобілем.
Що стосується доводів апеляційної скарги в частині не безперервного відеозапису, апеляційний суд вважає, що ці доводи не спростовують наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Критично розцінює апеляційний суд і пояснення, надані при розгляді апеляційної скарги свідком ОСОБА_2 , яка повідомила, що автомобіль ОСОБА_1 ніби то не рухався, оскільки при відтворенні відеозапису встановлено, ОСОБА_2 в розмові з працівниками поліції вказує, що вони зупинили автомобіль через порушення вимог Правил дорожнього руху. Крім того вказана особа перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_1 . 
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 2.9 «А» правил дорожнього руху України, яким чітко встановлена заборона водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції було надано повну та належну оцінку, прийнято законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2019 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик