Справа № 357/4601/19                                                                                                  Головуючий в суді І інстанції - Ісаєва Д.А.
Провадження № 33/824/271/2020                                                                                  Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
22 січня 2020 року                                                                                                    м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
           секретар:                                                                                                    Ганжа В.В.,
           за участю:                                                                                                            
           захисника                                                                                                  Сидорчука В.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року, якою:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 КУпАП,-
 
В С Т А Н О В И В :
                
Відповідно до постанови суду першої інстанції,  26.04.2019, близько 02 год. 00 хв., в м. Біла Церква, по вул. Леваневського, 73, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Mercedes-BenzSprinter211», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384, 20 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ухвалюючи оскаржувану постанову, судом не з`ясовано обставини, які мають значення для об`єктивного вирішення справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, також при винесенні постанови судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, до суду було подано клопотання захисника про виклик свідків, які зазначені в матеріалах адміністративного провадження, оскільки за інформацією отриманою адвокатом, дані свідки за адресами, вказаними у матеріалах провадження не зареєстровані та не проживають. Тобто, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , особи, які зазначені та ставили свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №382412 - не існують.
Крім того, із пояснень працівника поліції Ліпченка Д.С. у судовому засіданні, транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено на ділянці шляху Узин-Біла Церква, а протокол складався працівником поліції Коваленком О.П. по вул. Леваневського , 74, у м. Біла Церква.
При цьому, згідно наданих пояснень, свідки були залучені працівниками поліції на ділянці шляху Узин-Біла Церква, де було зупинено автомобіль ОСОБА_1 . Тобто, пояснення у свідків відбирав працівник поліції Коваленко О.П. на ділянці шляху Узин-Біла Церква, а протокол складався ним по вул. Леваневського,74, у м. Біла Церква.
Також, суд першої інстанції не тільки проігнорував клопотання захисника про виклик свідків, а й не надав належної оцінки суперечностям, зазначеним у матеріалах провадження та поясненням працівника поліції.
Окрім того, працівником поліції було виписано направлення до Білоцерківської МЛ№4 на огляд водія ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Дане підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Так, у поясненнях свідків зазначено, що у присутності свідків водій від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу алкотестер «Драгер» №6810 відмовився, та у зв`язку з цим огляд проводився в КЗМБР Білоцерківській міській лікарні №4.
Також, у матеріалах адміністративного провадження в наявності направлення на огляд водія ОСОБА_1 до лікувального закладу з метою виявлення алкогольного сп`яніння. При цьому, результати огляду водія у лікувальному закладі відсутні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Апелянт зазначає, що оскільки працівники поліції не доставили водія, до лікувального закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, транспортний засіб не затримали, водія не відсторонили від його керування, тому ОСОБА_1 не можна вважати таким, що перебував 26 квітня 2019 року за вказаних у протоколі обставин у стані алкогольного сп`яніння.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидорчука В.А., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
 
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту від проходження медичного огляду в встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не надав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.
Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні вбачається, що 26.04.2019 року він в стані алкогольного сп`яніння не перебував та від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.
Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , викладених на бланках,  вбачається, що водій відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак, вказано, що огляд у зв`язку з цим був проведений в КЗМБР Білоцерківській міській лікарні № 4 (а.с.2).
Однак, відповідно до направлення (а.с.3), на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.04.2019 р, складеному о 02 год. 20 хв. вбачається, що огляд не проводився, без зазначення про це причин.
Відповідно до отриманої судом апеляційної інстанції відповіді на запит з КЗБМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не проводився (а.с.38).
Для усунення даної неповноти в поясненнях свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неодноразово викликались до суду апеляційної інстанції, однак, не останній до суду не з`явились,  і своїх пояснень на підтвердження або спростування доводів ОСОБА_1 не надали.
 
Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч.ч.3, 5, 6 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, за змістом вказаних норм, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а в разі незгоди водія пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів - у закладі охорони здоров`я, і у випадку відмови водія від цих запропонованих варіантів скласти протокол про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків.
Враховуючи всі наведені обставини, апеляційний суд вважає, що матеріали провадження не містять будь-яких даних про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі у присутності двох свідків.
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , сам по собі, без належної його перевірки, не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, зазначені у постанові судді місцевого суду докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, та на основі наявних у них фактичних даних не може встановлюватись наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки, під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М.Рудніченко