Ухвала
 
04 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 760/11151/16-ц
провадження № 61-2277ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «38 відділ інженерно-технічних частин» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного підприємства «38 відділ інжернерно-технічих частин» (далі - ДП «38 ВІТЧ») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 17 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року - без змін.
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами, в якій також просив поновити пропущений ним строк для звернення до суду із вказаною заявою.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами. Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року (повний текст якої складено 23 січня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - без змін.
 
30 січня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Доводи заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги, не заслуговують на увагу, оскільки пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, стосується лише справи та її руху і не поширюється на оскарження ухвал суду та за вчинення інших процесуальних дій, зокрема й оскарження заявником ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду щодо залишення без розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.
 
Крім того, однією з позовних вимог є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що не відноситься до заробітної плати, а відтак позивач не звільняється від сплати судового збору за розгляд судом такої вимоги.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102 грн.
 
Отже, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 420,40 грн                 (2 102 грн х 0,2).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 420,40 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р?ні/ Печерс.р?н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               В. А. Стрільчук