ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2020 р.           Справа№ 925/767/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Кравчука Г.А. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився; 
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Хлібопродуктів "Талне"  з іноземними інвестиціями"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 07.11.2019   (повний текст складено 09.11.2019)
у справі №925/767/19 (суддя Спаських Н.М.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" 
до товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Хлібопродуктів "Талне"  з іноземними інвестиціями" 
про стягнення 1 605 339,84 грн.,  
УСТАНОВИВ:
У червні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Хлібопродуктів "Талне"  з іноземними інвестиціями" (далі - відповідач) про стягнення 1 605 339,84 грн заборгованості за електричну енергію, поставлену відповідачу на  підставі договору про постачання  електричної енергії  споживачу № 71171000102 від 16.01.2019.
У процесі розгляду справи позивач, у зв`язку зі зміною стану розрахунків, неодноразово збільшував та зменшував розмір позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача 355 339,84 грн основного боргу, 49 765,54грн інфляційних втрат коштів та 17 021,55 грн - 3% річних. Вказана заява була прийнята  судом до розгляду.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07 листопада 2019 року позов задоволено.
З Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Хлібопродуктів "Талне"  з іноземними інвестиціями" стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" 355 339,84 грн. залишку основного боргу, 49 765,54 грн. інфляційних втрат, 17 021,55 грн. як 3% річних на  підставі договору   про постачання  електричної енергії  споживачу №71171000102 від 16.01.2019 та 6 331,90 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комбінат Хлібопродуктів "Талне"  з іноземними інвестиціями"  26.11.2019 подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині штрафних санкцій, а саме: 49765,54грн інфляційних втрат та 17021,55 грн - 3% річних.
Заявник у апеляційній скарзі вказує, що він погоджується із основною сумою боргу, однак вимоги щодо сплати пені та штрафних санкцій на суму 66787,09 грн є занадто високими і згідно положень ст.551 ЦК України, ст.233ГК України можуть бути зменшені за рішенням суду; відповідач направляв позивачу проекти мирової угоди, які останній залишав без відповіді, а суд, в порушення ст.186 ГПК України, не застосував процедуру врегулювання спору за участю судді.
Сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду про відкриття апеляційного провадження, представників у судове засідання не направили, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, оскільки їх явка судом не визнавалась обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут", як постачальником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Комбінат хлібопродуктів "Талне"  з іноземними інвестиціями, як споживачем, було укладено  договір  про постачання електричної енергії №71171000102 (далі - договір),  у відповідності до якого  постачальник  продає  електричну енергію  споживчу для забезпечення потреб  електроустановок  споживача, а споживач  оплачує постачальнику  вартість використаної (купованої)  електричної енергії та здійснює інші платежі  згідно з умовами  цього договору (п. 2.1 договору). 
Початком постачання електричної енергії  Споживачу є дата, зазначена в заявці - приєднанні, яка є  додатком 1  до цього Договору ( п. 3.1. договору). 
Споживач розраховується з Постачальником за  електричну енергію  за цінами, що визначаються відповідно  до механізму визначення ціни електричної енергії , згідно з обраною Споживачем  комерційною  пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору ( п. 5.1 договору).  
Оплата рахунка Постачальника за цим договором має бути здійснена позивачем  у строк, визначений  у рахунку, який не може бути  меншим 5 (п`яти) робочих днів  з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти)  робочих днів  від дати, зазначеної  у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого  Споживачем ( п. 5.7 договору). 
У додатку №2 до договору "Комерційна пропозиція  №4/1 "Вільна ціна 60%/40% (для споживачів  з дозволеною потужністю  більше 150 кВт)" сторони  узгодили, зокрема, порядок визначення ціни (тарифу) на електричну енергію, спосіб та термін оплати, термін виставлення рахунків, розмір пені, штрафів тощо. 
У цей же день, 16 січня 2019 року, між сторонами була укладена Додаткова угода №1, якою сторони виклали у іншій редакції п.3 додатку №2 щодо способу оплати та терміну (строку) оплати: 
- до 25 числа розрахункового місяця 60 % вартості  заявлених  обсягів  на розрахунковий місяць  з урахуванням ПДВ; 
- до 5 числа місяця  наступного  за розрахунковим - 40 %  вартості заявлених  обсягів  на  розрахунковий місяць  з урахуванням ПДВ; 
з остаточним  розрахунком, що проводиться за фактично  відпущену електричну енергію  згідно з  даними  комерційного  обліку. 
У подальшому, додатковою угодою  від 01.02.2019 сторони  домовились п. 3  додатку № 2 викласти в наступній редакції: 
- до 25 числа розрахункового місяця 60 % вартості  заявлених  обсягів  на розрахунковий місяць  з урахуванням ПДВ; 
- 40 %  при остаточному розрахунку, що проводиться  за фактично відпущену  електричну енергію  згідно з даними  комерційного обліку.  
Оплата за спожиту електричну енергію  проводиться в строк  не більше 5  робочих днів  від дня отримання  рахунка. 
На виконання умов договору позивач здійснював поставку відповідачу електричної енергії, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передавання товарної продукції, однак відповідач порушував строки оплати, внаслідок чого станом на 01.06.2019 утворилась заборгованість в розмірі 1 605 339,84 грн., у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.  
У процесі розгляду справи відповідачем здійснювались часткові оплати і згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 25.09.2019 залишок боргу за електроенергію у відповідача становив 355 339,84 грн. 
Відповідач борг у вказаному розмірі визнав, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі.
У процесі розгляду справи відповідач подавав до суду копії проекту мирової угоди, однак позивачем вона не була підписана. 
Крім суми основного боргу позивач просив стягнути з відповідача                                49 765,54 грн інфляційних втрат коштів та 17 021,55 грн - 3% річних. 
За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги про стягнення основного боргу в сумі 355 339,84 грн., а також 49 765,54 грн інфляційних втрат коштів та 17 021,55 грн - 3% річних є обґрунтованими і доведеними. 
Відповідач у апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції виключно у частині стягнення 49 765,54 грн інфляційних втрат коштів та 17021,55 грн 3% річних,  які він вважає штрафними санкціями. 
Частинами 1, 2 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч.4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційний господарський суд встановив, що предметом розгляду даної справи є матеріально-правова вимога про стягнення суми боргу за поставлену електричну  енергію, а також застосування наслідків порушення строків оплати. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення основного боргу. 
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Позивач просив суд стягнути з відповідача 49 765,54 грн інфляційних втрат коштів та 17 021,55 грн - 3% річних. Перевіривши розрахунок, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок зроблений вірно і ці позовні вимоги також підлягають задоволенню.
Відповідач у апеляційній скарзі вважає вказані суми "штрафними санкціями" та, посилаючись на ст.551 ЦК України та ст. 233 ГК України,  вказує на  можливість їх зменшення. 
Однак, вказані доводи відповідача ґрунтуються на хибному тлумаченні норм права, оскільки зазначені норми передбачають зменшення неустойки (штрафу, пені), у той час як судом стягнуті проценти річних та інфляційні втрати коштів, які мають зовсім іншу правову природу, підлягають окремому правовому регулюванню, не є неустойкою і їх зменшення чинним законодавством не передбачено.
Щодо посилань відповідача на те, що суд помилково не застосував процедуру врегулювання спору за участю судді, то  вказані доводи відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки згідно положень ст.186 ГПК України для врегулювання спору необхідна згода обох сторін. 
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  Черкаської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комбінат Хлібопродуктів "Талне" з іноземними інвестиціями" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від  07 листопада 2019 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду Черкаської області.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 27.02.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Г.А. Кравчук