Справа № 461/159/16-ц                                 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М. 
Провадження № 22-ц/811/3393/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Городецької Л.М. від 24 жовтня 2017 року у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В.В.» в особі представника Бурки Валерія Володимировича від 05.10.2017 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м.Львова у справі №461/159/16-ц від 02 березня 2016 рок за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -
в с т а н о в и л а : 
       ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 (в інтересах Фермерського господарства «Бурка В.В.») від 05.10.2017 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м.Львова №461/159/16-ц від 02 березня 2016 рок у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
       Вказану ухвалу оскаржило Фермерське господарство «Бурка В.В.» в особі представника ОСОБА_2 Валерія Володимировича. 
       В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24.10.2017р. та рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.03.2016р. і постановити нове рішення на підставі якого стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь фермерського господарства ОСОБА_3 коштів в сумі 1 000000 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконного рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області Романа Назара Олеговича. Вважає ухвалу незаконною, такою що не ґрунтується на законності, верховенстві права, на вимогах закону. Зазначає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та має місце неправильність установлення обставин, що мають значення для справи, які суддя вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суддя зобов`язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і задоволити позов, враховуючи наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року по справі №6-19535св14, якою встановлено протиправну бездіяльність державного виконавця та начальника ВДВС, або вказати в ухвалі, що права фермерського господарства не порушувались і не порушуються. 
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників),зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, причин неявки у судове засідання не повідомлено, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що у апеляційній скарзі міститься клопотання про надіслання відповіді на апеляційну скаргу на адресу представника апелянта у встановлений законом строк.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, заперечення на заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1, п.1 ч.2 ст. 361, ст. 365 ЦПК України, та відмовляючи у задоволенні заяви, –виходив з того, що рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі №461/159/16-ц від 02 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Суд встановив, що обставини, які слугували підставою для звернення заявника до суду про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, оскільки на момент винесення рішення про перегляд якого він просить, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6-19535св14 від 16.07.2014 року уже була винесена відповідним судом. На думку суду, посилання ОСОБА_3 на висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з приводу норм, які регулюють правовідносини щодо відшкодування особі матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями та бездіяльністю державного виконавця, не можуть вважатися судом нововиявленою обставиною в розумінні ст.361 ЦПК України. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд. Заявник не довів того, що обставини на які він посилається є нововиявленими і такими, які можуть істотно вплинути на вирішення справи. Таким чином, враховуючи наведене, суд був переконаний, що зазначені в заяві обставини не носять характеру нововиявлених, а обставини на які він посилається як на підставу перегляду рішення суду від 02.03.2016 року могли бути відомі ОСОБА_3 на момент розгляду справи, тобто заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, а тому в задоволенні такої суд відмовив.
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду – немає.
       05.10.2017р. Фермерське господарство «Бурка В.В.» в особі представника ОСОБА_1 звернулося до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідачі: УДВС Головного управління юстиції у Львівській області, Держава Україна в особі Держаної казначейської служби України, у якій просило скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.03.2016 року по справі №461/159/16-ц та постановити нове рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь фермерського господарства ОСОБА_3 коштів в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконного рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області Романа Назара Олеговича. 
       В обґрунтування заяви покликаються на те, що суду на момент винесення рішення не були відомі обставини встановлені ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6-19535св14 від 16.07.2014 року. Стверджує, що обставини встановлені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду спростовують факти, які були викладені у рішенні від 02.03.2016 року, зокрема щодо застосування норм матеріального та процесуального права у справах про відшкодування особі моральної шкоди завданої діями або бездіяльністю державних виконавців і до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст.56 Конституції України, ст.ст.23, 1166, 1167, 1173 ЦК України та ст.1 Закону №202/98-ВР. Вважають, що вказані обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для винесення законного рішення.
Відповідно до ст. 361 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;
2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;
4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Відповідно до ст. 423 ЦПК України (в редакції чинній на даний час), рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;
2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;
3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до п.п. 3, 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» (що регулює схожі за своїм змістом правовідносини), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Також, із практики ЄСПЛ вбачається таке:
«42. Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],  №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).
43. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).
44. Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.» (вказане є цитатою рішення ЄСПЛ у справі «Желтяков проти України» (заява №4994/04) від 9.06.2011 року)».
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі №461/159/16-ц від 2 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, держави Україна в особі державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року
рішення Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ «Бурка В. В.» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 02 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2016 року відмовлено.
Як вбачається матеріалів справи, ФГ «Бурка В.В. у своїй заяві посилається на те, що нововиявленими обставинами, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі йому на час судового розгляду 02.03.2016 року є текст ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.07.2014 року по справі №6-19535св14.
Колегія суддів вважає, що обставина, яку заявник вважав нововиявленою не слід вважати такою, відповідно до згаданих вище норм закону і відповідно судом першої інстанції підставно відмовлено у задоволенні заяви.
Так, правова позиція висловлена у судовому рішенні по іншій справі, як і обставини встановлені у іншій справі у спорі з іншим предметом та підставами позову та між іншими сторонами не слід вважати нововиявленими обставинами у даній справі в розумінні згаданих норм закону.
Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу, слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» – залишити без задоволення.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 січня 2020 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик

        Судді:                 Л.Б. Струс 

                                М.М. Шандра