П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
11 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 482/862/19	
Головуючий в 1 інстанції: Баранкевич В.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №050972 від 02 травня 2019року, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 050972 від 02.05.2019р. та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову вказав, що відповідач не зазначив, на яких засадах ґрунтуються прийняте ним рішення, в той час як постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрована в Міністерстві юстиції 10.11.2015р. за № 1408/27853.
Послався позивач і на порушення відповідачем вимог ст. 268 КУпАП, оскільки  роз`яснення прав, суть порушення, зазначені відповідачем у постанові не розбірливо, а тому у позивача була відсутня можливість ознайомитись зі змістом порушенням у якому він обвинувачувався. Не зазначив відповідач в оскаржуваній постанові який саме підпункт п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України порушив позивач.
Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2019 року адміністративний позов – задоволений.
Визнана протиправною та скасована постанова серії ДП18 №050972 від 02.05.2019 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрито.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управління патрульної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку дослідивши відеозапис із зафіксованим правопорушенням, оскільки Інспектор правильно кваліфікував дії позивача, правильно зазначив частину та статтю КУпАП, за якою позивач має нести відповідальність.
Апелянт зазначив, що матеріалами справи підтверджений той факт, що транспортний засіб мав не тільки  повну відсутність зовнішніх освітлювальних приладів в передній частині кузову, а й в транспортному засобі, яким керував позивача, був відсутній бампер та інші елементи конструкції.
Також апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що позовна заява не містить такого доводу в обґрунтування позовних вимог, як притягнення позивача до відповідальності в світлу пору доби, яка  покладена судом першої інстанції в основу висновків  про задоволення позовних вимог.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
          Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки до суду не повідомили. Неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Апеляційний суд, заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 02 травня 2019 року о 08 год. 10 хв. на автомобільній дорозі Н24 «Благовіщенське - Миколаїв», 219 км. інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області молодшим лейтенантом поліції Іщенком Дмитром Вікторовичем (взвод 1 роти 2 батальйону 1) була винесена постанова серії ДП18 № 050972 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі .
Зазначеною постановою накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 , за те, що він 02.05.2019 року о 08 год. 10 хв. на автомобільній дорозі Н24 «Благовіщенське - Миколаїв», 219 км. керував транспортним засобом у якого були відсутні передні фари, покажчики поворотів, режим роботи зовнішніх приладів не відповідав вимогам конструкції, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України.
Постанова складена на спеціальному бланку серії ДП 8 №050972, копія постанови вручена позивачу одразу після розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджено особистим підписом позивача.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що працівниками поліції пред`явлено позивачу звинувачення лише за керування транспортним засобом, який має несправності зовнішніх світлових приладів, у той час, як позивач керував транспортним засобом в світлу пору доби – 08 год. 10хв. 02.05.2019 року, тобто після сходу сонця, а отже у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем п.31.4.3 ПДР України.
Відповідно до п.п. 31.4.3. п. 31.4 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, як - зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом оскаржуваної постанови, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, за керування транспортним засобом  відсутні передні фари, покажчики поворотів, режим роботи зовнішніх приладів не відповідав вимогам конструкції.
На підтвердження вчиненого позивачем правопорушення відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, надав відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення.
Зокрема, вказаним відеозаписом зафіксовано відсутність зовнішніх світлових приладів передньої частини транспортного засобу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП настає у разу керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
Саме відсутність передніх фар покажчиків поворотів є порушенням вимог п.п. 31.4.3. ПДР, оскільки на транспортному засобу, яким керував позивача, взагалі відсутній режим роботи зовнішніх світлових приладів (відсутні самі освітлювальні прилади), який би відповідав вимогам конструкції транспортного засобу.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянт належними та допустимими доказами довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, за керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
Висновки суду першої інстанції щодо можливості притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, в якому відсутні зовнішні освітлювальні прилади, лише в темну пору доби, не відповідають фактичним обставинам  справи – вчинення позивачем адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
Окремі недоліки оформлення оскаржуваної позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.
Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Отже доводи наведені відповідачем в апеляційній скарзі спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення – скасуванню, з ухваленням нового судового рішення.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 71-77, 242, 268-272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,  КАС України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області –задовольнити.
Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2019 року у справі № 482/862/19 – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №050972 від 02 травня 2019року – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.