ПОСТАНОВА
Іменем України

20 лютого 2020 року 

м. Київ
справа №820/2755/18
адміністративне провадження №К/9901/59363/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 (головуючий суддя Спірідонов М.О.) та 
постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 (колегія у складі суддів Бенедик А.П., Гуцала М.І., Мельнікової Л.В.)
у справі № 820/2755/18
за позовом  ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1.          У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати п. 39 протоколу №4 від 19.01.2018 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, в частині нарахування розміру одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок за формою (додаток  13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату (доплату)  позивачу одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014; 
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги позивачу з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від  20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону №2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014, з урахуванням раніше виплаченої суми;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення;
- зобов`язати Міністерство оборони України   відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення. 
2.          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018, яке залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018, у задоволенні позову відмовлено.
3.          У касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 26.10.1979 по 18.02.1982  у в/ч НОМЕР_1 .
5.          Під час проходження служби позивач отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку 1981 рік) та кінцівок, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, внаслідок чого він в подальшому отримав інвалідність, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №272 від 11.02.2013, а також довідкою МСЕК  №204716 від 03.09.2014, відповідно до якої позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 01.09.2014.
6.          Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.07.2017 по справі №642/3337/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2017 року, адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.15 протоколу №63 від 16.06.2017 комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути та вирішити питання про призначення та нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
7.          На виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 28.07.2017 по справі №642/3337/17 комісією Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 39 Протоколу засідання комісії від 19.01.2018 року № 4) прийнято рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги», затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013  та Наказу Міністерства  Оборони України від 14.08.2014 № 530.
8.          Судами встановлено, що позивач отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, в сумі 182700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 116 від 01.02.2018.
9.          Вважаючи, що вказане рішення є протиправним, оскільки при призначенні одноразової грошової допомоги не було застосовано розміри, передбачені ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 №2011-ХІІ (в редакції Закону № 2004-VIII від 06.04.2017) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014, позивач звернувся до суду із даним позовом.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розмір одноразової грошової допомоги визначається на момент встановлення інвалідності, а не прийняття відповідачем про призначення такої допомоги.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11.           ОСОБА_2 у касаційній скарзі зазначає, що має право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі встановленому пп. б) п. 1 ст. 16-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017, а саме у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі настання інвалідності III  групи пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. 
12.          Відповідачі відзиву на касаційну скаргу не надали.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
14.          Верховний Суд висловлював правову позицію щодо застосування норм права у схожих справах (постанова Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 620/3561/18).
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 (далі - Закон  № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01.01.2017, після набрання чинності Закону № 1774-VIII, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Розмір одноразової грошової допомоги відповідно Закону №     2004-VIII збільшено, право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі встановлено відповідно до пункту 2 Перехідних положень цього Закону а саме, з 08 травня 2017 року, крім осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення компетентним органом про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги. 
Суд бере до уваги, що відповідно до Пояснювальної записки до проекту цього Закону, основною метою даного закону є потреба у наданні додаткових соціальних гарантій учасникам антитерористичної операції, членам їх сімей, пораненим військовослужбовцям, а також сім`ям, члени яких загинули під час проведення антитерористичної операції, зокрема, у частині поліпшення фінансово-матеріального стану зазначених категорій осіб.
Суд зазначає, що при застосуванні норми права, яка допускає неоднозначне розуміння, необхідно враховуючи її текстуальне значення (букву закону), обов`язково з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проекту закону та інформації про його обговорення під час прийняття в парламенті (стенограми пленарних засідань Верховної Ради України, виступ доповідача по цьому проекту під час його розгляду у першому читанні, висновків профільних комітетів та структурних підрозділів апарату парламенту, що здійснювали експертно-юридичний аналіз проекту закону тощо), а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону.
Таким чином, Законом № 1774-VIII звужене коло осіб, які мають право на безстрокове отримання одноразової допомоги у зв`язку із пораненням (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, шляхом встановлення окремого порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги для  військовослужбовців строкової військової служби, а Законом № 2004-VIII визначено дату з якої, відповідна особа має право на одноразову грошову допомогу у збільшеному розмірі, з урахуванням моменту прийняття рішення компетентним органом про виплату такої допомоги.
15.          Суд не бачить підстав для відступу від зазначеного правового висновку.
16.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Рішення про виплату одноразової грошової допомоги прийнято на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 28.07.2017 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 642/3337/17, виходячи із розміру на час встановлення позивачу III групи інвалідності, оскільки розмір грошової допомоги залежить від часу встановлення групи інвалідності, тобто від дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.
17.          Таким чином, оскільки судовим рішенням право позивача на отримання одноразової грошової допомоги визначено за правилами саме статті 16 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Законів України  №328-V від 03.11.2006, №5040-VІ від 04.07.2012), то правові підстави для застосування під час вирішення питання, приписів ст. 16-2 в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017 відсутні.
18.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.  
19.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 350, 356 КАС України, Суд –          

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2018 у справі № 820/2755/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб