ПОСТАНОВА
Іменем України

30 січня 2020 року 
Київ
справа № 200/13812/18-а
адміністративне провадження №К/9901/27039/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Єресько Л. О., Калашнікової О.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області  про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, прийняте у складі судді Хохленкова О.В. та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: Міронової Г.М. (головуючий), Геращенка І.В., Сіваченка І.В.

І. Суть спору:
1. Приватне акціонерне товариство "Концерн Стирол" (надалі також ПАТ "Концерн Стирол", позивач) звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області  про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 57646465 від 09.11.2018 про стягнення виконавчого збору.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у державного виконавця не було правових підстав приймати оскаржувану постанову, оскільки вказаною постановою виконавчий збір з нього стягується вдруге.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні з огляду на законність і обґрунтованість спірної постанови.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. Господарським судом Запорізької області 13.05.2015 винесено рішення у справі № 905/1196/13-г    про стягнення з ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на користь    ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» грошових коштів: у тому числі 5118168,06 грн. - 3 % річних та 12036151,18 грн. - інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 68646,88 грн. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.07.2015 рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2015 у справі № 905/1196/13-г    залишено без змін.
5. На підставі вищевказаного рішення був прийнятий наказ від 12.08.2015 про примусове виконання судового рішення.
6. 19.10.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49067990.
7. Постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2016 постанова Донецького апеляційного господарського суду від 28.07.2015 та рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2015 у справі № 905/1196/13-г були скасовані та справа направлена на новий розгляд.
8. 15.11.2016 виконавчий документ був повернений стягувачу на підставі п.2 ч.1  ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження»  та в межах виконавчого провадження ВП №49067990 була прийнята постанова про стягнення з ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» виконавчого збору в сумі 1 722 296,61 грн. 
9. Рішенням господарського суду Донецької області від 09.06.2016 у справі № 905/1196/13-г, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.08.2016, було стягнуто з ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на користь    ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» грошових коштів у тому числі 5156792,91 грн. - 3 % річних та 5848358,80 грн. - інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 44039,60 грн.
10. 05.09.2016 господарський суд Донецької області видав наказ у справі № 905/1196/13-г    про стягнення з ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на користь    ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» грошових коштів у тому числі 5156792,91 грн. - 3 % річних та 5848358,80 грн. - інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 44039,60 грн.
11. 09.11.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» виконавчого збору ВП №57646465 в розмірі 1 104 919,13 грн.
12. Вважаючи вищеозначену постанову протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
13. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 25 квітня 2019 року, яку залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовив.
14. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності підстав до скасування постанови відповідача про стягнення виконавчого збору  , оскільки така прийнята відповідно до вимог  Закону України «Про виконавче провадження».

IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
15. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій,  посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та постановити нове рішення, яким справу направити на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
16. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що судами не враховано, що дії відповідача, які виявились у прийнятті оскаржуваної постанови від 09.11.2018 про стягнення вдруге виконавчого збору, в межах виконавчого провадження ВП №57646465, є незаконними, та такими, що грубо порушують конституційні права позивача. Незаконність оскаржуваної постанови відповідача випливає саме із незаконності самого виконавчого провадження ВП № 57646465, яке не повинно здійснюватись по відношенню до позивача, оскільки в даному випадку грубо порушено ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», яка є нормою прямої дії як по відношенню до сторін виконавчого провадження, так і по відношенню до відповідного органу Державної виконавчої служби, яким безпосередньо здійснюється виконавче провадження та якою зокрема передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. Дії відповідача, які виявились у прийнятті оскаржуваної постанови від 09.11.2018 про стягнення вдруге виконавчого збору, в межах виконавчого провадження ВП № 57646465, є незаконними, та такими, що грубо порушують конституційні права позивача. На думку скаржника, судом першої інстанції було невірно визначено порядок застосування ч.6 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», та ототожнено при цьому визначення «стягнення суми грошових коштів» та «сплата грошових коштів, що підлягають стягненню», однак, дані визначення є різними як за своєю суттю, так і за своєю правовою природою. Так, визначення «стягнення суми грошових коштів» застосовується як правило при винесенні (ухваленні) відповідного документу (рішення) імперативного характеру, та вказує на безпосередній обов`язок особи (боржника) щодо вчинення певних дій, з метою сплати грошових коштів (боргу). Водночас, визначення «сплата грошових коштів, що підлягають стягненню» вказує на безпосереднє фактичне виконання боржником обов`язку, щодо стягнення з нього суми грошових коштів (боргу) у встановленому порядку. Так, рішенням Господарського суду Запорізької області 13.05.2015 у справі № 905/1196/13-г було стягнуто з ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» грошові кошти в сумі 17 222 966,12 грн. Однак, факт несплати даної суми грошових коштів сам по собі не свідчить про те, що її не стягнуто вищезазначеним судовим рішенням. Таким чином, скаржник вказує, що застосоване у ч.6 ст.27 Закону № 1404-VIII визначення «виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання» означає, що обов`язок із сплати виконавчого збору, встановлений одним виконавчим документом, не може бути вдруге встановлений іншим виконавчим документом, що в даному випадку прямо протирічило би положенню ст.61 Конституції України. На переконання позивача, судовими рішеннями не встановлено дійсне коло обставин, безпосередньо пов`язаних із розглядом даної справи, а тому судами першої та апеляційної інстанції було грубо порушено положення ч.2 ст.77, ст.210 та ч.3 ст.308 КАС України.
17. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін.

V. Джерела права й акти їх застосування
18. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19. 05 жовтня 2016 року набрав чинності  Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII  (далі - Закон №1404-VIII).
20. Відповідно до  статті 1 Закону №1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
21. Частиною першою  статті 18 Закону № 1404-VІІІ  на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
22.  Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 26 Закону №1404-VIII  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
23. За приписами частини п`ятої  статті 26 Закону № 1404-VІІІ  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27 цього Закону.
24. Згідно з частинами першою, другою  статті 27 Закону № 1404-VІІІ  виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
25. Відповідно до частини шостої статті 27 Закону № 1404-VІІІ у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

VI. Висновок Верховного Суду
26. Як було зазначено вище, постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення з ПрАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» виконавчого збору в розмірі 1 104 919,13 грн. від 09.11.2018 були винесені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі наказу Господарського суду Донецької області, виданого 05.09.2016 .
27. Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, доводи позивача про те, що виконавче провадження відкрите за наказом господарського суду Запорізької області від 12.08.2015 у справі № 905/1196/13-г та виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору від 15.11.2016 триває та його проводить відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,    не підтверджується жодними доказами.
28. При цьому, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню
29. Доказів сплати виконавчого збору на підставі постанови про стягнення з нього виконавчого збору від 15.11.2016 в сумі 1722296,61 грн. в межах виконавчого провадження № 49067990 матеріали справи не містять та позивачем вказана обставина не стверджується.
30. При цьому, відповідно до ч.7  ст.27 Закону № 1404-VІІІ, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
31. Посилання позивача на практику Верховного Суду у справі №805/2207/17-а є безпідставними, оскільки підстави для скасування оскаржуваної у цій справі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не є аналогічними.
32. При цьому, безпідставними є також посилання скаржника на ч.6  ст.27 Закону № 1404-VІІІ, оскільки, як було зазначено вище, відсутні докази стягнення з позивача виконавчого збору на підставі постанови від 15.11.2016 про стягнення з ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП №49067990.
33. Таким чином, доводи, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду справи, висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
34. При цьому, в силу вимог частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
35. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
36. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
37. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" залишити без задоволення.
2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі № 200/13812/18-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді
                                                              Л. О. Єресько

                                                                                                    О.В. Калашнікова