Ухвала
31 січня 2020 року
м. Київ
справа № 643/15637/16-ц
провадження № 61-1835ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                    Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» 
про відшкодування майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись 
до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» (далі - ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр 
Україна»), товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа», 
(далі - ТОВ «Інтеравіа»), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд стягнути компенсацію за втрату багажу у розмірі 77 146, 86 грн, 15 933, 18 грн у відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди - 
по 5 тис. грн кожному.
Рішенням Тячівського районного суду від 09 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», 
ТОВ «Інтеравіа» про стягнення майнової та моральної шкоди відмовлено. 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 січня 
2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано.
Стягнуто з ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди по 5 000 грн кожному.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій заявники просять скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 січня 
2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні на їх користь заподіяної майнової шкоди і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають 
касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, 
у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 103 080, 04 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних.
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, 
які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 січня 2019 року 
та постанову Закарпатського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникам. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     Є. В. Синельников