ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року 
м. Київ
Справа №  Б8/183-11 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Білоуса В.В.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників: АТ "СБЕРБАНК" - Киричука Р.П., ПП "Лекс" - адвоката Карасюка О.В., ОСОБА_1. - Піхтєрьова А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019
та ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2019
у справі № Б8/183-11
за заявою Державного підприємства "Іллічівський морський торгівельний порт "Чорноморськ"
до Приватного підприємства "Лекс"
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2011 порушено провадження у справі № Б8/183-11 про банкрутство ПП "Лекс", введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна боржника.

Постановою Господарського суду Київської області від 15.10.2012 у справі           № Б8/183-11 визнано боржника - ПП "Лекс" банкрутом,   відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.05.2019 у справі №Б8/183-11 (суддя Наріжний С.Ю.) заяву ОСОБА_1 від 22.02.2019 задоволено частково; визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ПП "Лекс" на суму 1 507 840 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, а також на суму 3842 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів; в іншій частині заяву відхилено.

За висновком суду першої інстанції, враховуючи, що ОСОБА_1 була переможцем аукціону з продажу майна ПП "Лекс" і сплатила вартість лоту в розмірі 1507840,00 грн, та в подальшому результати аукціону визнані недійсними в судовому порядку і визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений за результатом аукціону, а майно, реалізоване за наслідком зазначеного аукціону витребувано з чужого незаконного володіння на користь банкрута, відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону про банкрутство ОСОБА_1 стає кредитором ПП "Лекс" в межах сплаченої вартості лоту в розмірі 1 507 840,00 грн.

Разом з тим, відхиляючи вимоги ОСОБА_1 в частині донарахованих інфляційних втрат (668 274,69 грн) і 3% річних (135 599,95 грн) за період з 24.02.2016 по 22.02.2019 суд виходив з того, що їх нарахування є безпідставним і необґрунтованим відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство в ред., чинній до 19.01.2013, згідно якої з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 (колегія суддів: Пантелієнко  В.О. - головуючий, Остапенко О.М., Верховець  А.А.) ухвалу господарського суду Київської області  від 21.05.2019 по справі № Б8/183-11 - залишено без змін.
                    
Не погоджуючись з ухваленими судовими рішеннями, АТ "СБЕРБАНК" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 та ухвалу  господарського суду Київської області  від 21.05.2019 по справі №Б8/183-11, шляхом викладення п.2 її резолютивної частини  у наступній редакції: "визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до ПП "Лекс" на суму 1 130 880,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, а також на суму 3 842 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів".

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень заявник касаційної скарги зазначає порушення та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права. 

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, АТ "СБЕРБАНК" посилається на те, що на рахунок боржника сума у розмірі 1 507 840 грн.  від   ОСОБА_1 не надходила, а відтак, не може бути визнаною судом, як сума, що підлягає поверненню.

За твердженням скаржника, вимоги ОСОБА_1 щодо повернення суми у розмірі     376 960,00 грн. не можуть пред`являтись до ПП "Лекс", оскільки дана сума ним не отримувалась і на його рахунок  не зараховувалась. Натомість, вимога ОСОБА_1 щодо повернення суми сплаченого гарантійного внеску у розмірі 376 960,00 грн. підлягає урегулюванню  між ОСОБА_1 та особою, якій ці гроші передані, а саме з ТБ "Центральна Українська біржа". 

Пославшись на приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, АТ "СБЕРБАНК" наголошує, що сума, яку отримав боржник від ОСОБА_1 , дорівнює 1 130 880,00 грн., а відтак, виключно дана сума може бути визнана судом та включена до реєстру вимог кредиторів ПП "Лекс".

При цьому, заявник касаційної скарги вказує на те, що гарантійний внесок у розмірі   376 960,00 грн. після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.10.2015 повернули в статус гарантійного внеску, на який розповсюджується  ст. 70 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Водночас, як стверджує АТ "СБЕРБАНК", ні в ухвалі суду першої інстанції, ні в постанові апеляційного суду, суди не навели аргументів зі спростування  зазначених банком доводів та поданих доказів, зокрема, судом апеляційної інстанції було порушено  норми ст. ст. 7, 11, 13 ГПК України та ст.ст. 2, 7, 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" що полягає  в незабезпеченні рівності  учасників справи.

Заперечень в частині висновків судів про відхилення вимог ОСОБА_1 в частині донарахованих інфляційних втрат (668 274,69 грн) і 3% річних (135 599,95 грн) за період з 24.02.2016 по 22.02.2019 касаційна скарга не містить. 

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 28.10.2019  системою автоматизованого розподілу для розгляду касаційної скарги АТ "СБЕРБАНК" у справі № Б8/183-11 визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), судді: Жуков С.В., Білоус В.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від  31.10.2019 касаційну скаргу АТ "СБЕРБАНК" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2019 у справі № Б8/183-11 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.11.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "СБЕРБАНК" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2019 у справі № Б8/183-11; призначено розгляд справи за касаційною скаргою АТ "СБЕРБАНК" на 04.12.2019 на 10:30.
Від ОСОБА_1 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява, в якій просить у задоволенні касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2019 у справі № Б8/183-11 - відмовити, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно дослідили обставини справи та докази і надали їм належну правову оцінку.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників АТ "СБЕРБАНК", ПП "Лекс" та ОСОБА_1 ,  перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла  висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.11.2011 порушено провадження у справі № Б8/183-11 про банкрутство ПП "Лекс". 

Матеріалами справи доведено, що на даний час у справі триває ліквідаційна процедура, введена постановою господарського суду Київської області від 15.10.2012.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з заявою б/н від 22.02.2019 (вх. № 3714/19) про визнання грошових вимог до ПП "Лекс" у сумі 2 311 714,64 грн. з яких: 1 507 840,00 грн. - основного боргу, 668 274,69 грн. - інфляційних втрат, 135 599,95 грн. 3% річних та просила включити вказані вимоги до 1 черги задоволення вимог кредиторів, посилаючись на положення ст. 216 ЦК України та ч. 3 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 посилається на те, що вона визначена переможцем аукціону з продажу майна ПП "Лекс", проведеного 25.09.2015 ТБ "Центральна українська біржа" в межах даної справи про банкрутство щодо лоту: двокімнатна квартира загальною площею 203,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і як переможець аукціону перерахувала на рахунок боржника вартість лоту на загальну суму 1 507 840,00 грн. (376 960,00 грн. гарантійного внеску та 1 130 880,00 грн. доплата різниці між гарантійним внеском та кінцевою ціною лоту).

При цьому, як зазначає ОСОБА_1 , постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 було визнано недійсними результати вказаного аукціону та укладений за результатом аукціону договір купівлі-продажу майна, а ухвалою господарського суду Київської області від 27.07.2017 в межах даної справи про банкрутство, було витребувано вказану квартиру з чужого незаконного володіння на користь ПП "Лекс".

При розгляді грошових вимог ОСОБА_1 до ПП "Лекс", суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили з того, що  відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом" від 22.12.2011 №4212-VI,  враховуючи, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 було визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 25.09.2015 за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом" в редакції чинній з 19.01.2013, то до правовідносин, що регулюють наслідки недійсності правочину, підлягають застосуванню норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або  визнання його банкрутом" в редакції чинній з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, 25.09.2015 відбувся другий повторний аукціон (торги) з продажу майна ПП "Лекс", а саме: двокімнатної квартири загальною площею 203,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено протокол №10, переможцем торгів стала       ОСОБА_1 .

Судами встановлено, що 12.10.2015 між ПП "Лекс" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу зазначеного об`єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. 12.10.2015 та зареєстрований у реєстрі за №4263.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016 у справі № Б8/183-11, було визнано недійсними результати проведення другого повторного аукціону з продажу майна ПП "Лекс" з можливістю зниження його початкової вартості, який відбувся 25.09.2015 та оформлений протоколом №10 від 25.09.2015, а також укладений між ПП "Лекс" та ОСОБА_1 в результаті проведення цього аукціону Договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №4263.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.08.2016 в межах даної справи про банкрутство було скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна серія та номер: 4264, видане 12.10.2015 приватним нотаріусом КМНО Стрельченко О.В.; припинено державну реєстрацію права власності за номером запису про право власності - 11567912, дата державної реєстрації - 12.10.2015, реєстратор - приватний нотаріус КМНО Стрельченко О.В.

Крім того, ухвалою господарського суду Київської області від 27.07.2017 у даній справі № Б8/183-11 було  витребувано з чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 на користь ПП "Лекс" двокімнатну квартиру, загальною площею 203,2 кв.м., житловою площею 169,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 747910580000).

Частиною 3 ст. 20 Закону про банкрутство визначено, що у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі- відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.  

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону про банкрутство кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після закриття провадження у справі про банкрутство.

Виходячи з аналізу наведених норм, після визнання недійсним договору та повернення у ліквідаційну масу майна, отриманого від боржника, контрагент за недійсним договором стає кредитором боржника та має право погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства.

Враховуючи викладене, надавши оцінку наведеним вище обставинам, наявним у справі доказам та доводам учасників даного спору, встановивши, що ОСОБА_1 була переможцем аукціону з продажу майна ПП "Лекс" і сплатила вартість лоту в розмірі 1 507 840,00 грн., а в подальшому результати аукціону визнані недійсними в судовому порядку і визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений за результатом аукціону, а майно, реалізоване за наслідком зазначеного аукціону витребувано з чужого незаконного володіння на користь банкрута, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону про банкрутство стає кредитором ПП "Лекс" в межах сплаченої вартості лоту в розмірі 1 507 840,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів. 

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Матеріали справи свідчать про те, що дотримуючись приписів ст. 86 ГПК України, як суд першої інстанції, та і апеляційний господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішили спір у даній справі.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 300 ГПК України).

Аргументи АТ "СБЕРБАНК" про те, що визнана судом та включена до реєстру вимог кредиторів ПП "Лекс" може бути лише сума в 1 130 880,00 грн., яку отримав боржник від ОСОБА_1 , зводяться до помилкового тлумачення ст. 70 Закону про банкрутство та  не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду. 

Так, як вбачається з матеріалів справи, встановлено судами та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 було внесено в касу організатора аукціону - ТБ "Центральна Українська біржа" гарантійний внесок у загальному розмірі 376 960,00 грн. За результатами проведення другого повторного аукціону (торгів) з продажу майна ПП "Лекс" від 25.09.2015, ОСОБА_1 стала переможцем торгів.

Відповідно до протоколу №10 проведення другого повторного аукціону (торгів) з можливістю зниження початкової вартості від 25.09.2015 переможець торгів  перераховує на розрахунковий рахунок продавця кошти в сумі 1 130 880,000 грн. без ПДВ (різниця між  кінцевою ціною лоту, 1 507 840,00 грн. та сплаченим гарантійним внеском 376 960,00 грн.). Організатор торгів перераховує  продавцю решту грошей.

Згідно з ч. 2 ст. 70 Закону про банкрутство, гарантійний внесок, сплачений переможцем аукціону, зараховується до ціни, що підлягає сплаті.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених вище норм, враховуючи встановлені судами обставини, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 в розмірі 1 507 840,00 грн., а доводи заявника касаційної скарги цей висновок не спростовують.

Разом з тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). 

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що судами було досліджено усі фактичні обставини справи та питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені, в касаційній скарзі не спростовують законних та обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009 Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення правил юрисдикції та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

При цьому ч. 2 ст. 311 ГПК України, яка визначає підстави для скасування судових рішень, імперативно зазначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відтак, наведені АТ "СБЕРБАНК" у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила істотної судової помилки, фундаментальних порушень судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді кредиторських вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2019 у справі № Б8/183-11 прийняті судами у відповідності до фактичних обставин, вимог матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни або скасування не вбачається. 

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "СБЕРБАНК" залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 21.05.2019 у справі № Б8/183-11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                             Ткаченко Н.Г.

Судді                                                                                                       Білоус В.В.

                                                                                                                Жуков С.В.