Ухвала
Іменем України 
 
21 лютого 2020р.
м. Київ
Справа № 567/998/16-к
Провадження № 51-246 км 17
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з доповненнями на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 13  серпня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року,
 
встановив:
 
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 13 серпня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Острозького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року вищезазначену ухвалу місцевого суду залишено без зміни.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме неправильну кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки, вважає, що його дії повинні кваліфікуватись за ч.3 ст.  15 ч. 3 ст. 185 КК України. Зазначає, що під час винесення ухвал суди першої та апеляційної інстанцій здійснили неповноту судового розгляду та допустили невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях фактичним обставинам кримінального провадження (щодо нововиявлених обставин, зокрема: неправильної кваліфікації інкримінованого йому злочину і невідповідність, зазначеного в матеріалах кримінального провадження державного реєстраційного номерного знака транспортного засобу потерпілої ОСОБА_5 ). Просить скасувати ухвали місцевого і апеляційного судів, тому що вважає їх незаконними й необгрунтованими. Також вказує на те, що судді ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали права брати участь при розгляді кримінального провадження про перегляд вироку Острозького районного суду Рівненської області від 05  квітня 2017 року за нововиявленими обставинами, оскільки приймали участь в ході досудового розслідування.
 
Доповнення подані ОСОБА_4 до касаційної скарги захисника, колегія суддів розцінює як подані доповнення до своєї касаційної скарги, які аналогічні доводам його касаційної скарги.
 
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКУкраїни суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно зі ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і  касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на  момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як убачається з копії ухвали місцевого суду, цей суд проаналізувавши доводи, зазначені у заяві засудженого ОСОБА_4 , щодо неправильної кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та розбіжностей в матеріалах справи реєстраційного номеру автомобіля (одна літера) потерпілої, дослідивши матеріали провадження, дав цим доводам належну оцінку та дійшов правильного висновку 
 
про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України, у заяві не наведено. При цьому місцевий суд навів достатні мотиви на обґрунтування прийнятого рішення про залишення заяви засудженого без задоволення. 
 
Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що засуджений, на момент розгляду справи, був обізнаний із обставинами, на які він посилається і, що ці обставини фактично зводяться до повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні, оскільки питання кваліфікації інкримінованого йому діяння було однією із підстав оскарження вироку від 05 квітня 2017 року в судах апеляційної і касаційної інстанціях. Місцевий суд в ухвалі також правильно зазначив, що розбіжності в матеріалах справи щодо реєстраційного номеру автомобіля потерпілої можуть бути виправлені судом в порядку ст. 379 КПК України та не свідчать про неправильність вироку щодо ОСОБА_4 вцілому.
 
Крім того, засуджений та його захисник, не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, подали апеляційні скарги, в якій наводили доводи щодо допущення, на їх думку, порушення норм кримінального процесуального закону, які за змістом та суттю аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі.
 
Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд перевірив усі посилання й доводи, ОСОБА_4 та його захисника у згаданих апеляційних скаргах, і, не встановивши підстав для скасування або зміни ухвали місцевого суду, вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши належні аргументи й підстави для прийняття такого рішення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
 
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції, залишена без змін апеляційним судом, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а наведені засудженим ОСОБА_4 порушення не є істотними з огляду на положення ст. 412 КПК України. 
 
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій, умотивованість їх висновків, засуджений у касаційній скарзі не навів.
 
Крім того, доводи засудженого про те, що на підставі ч. 1 ст. 76 КПК України судді ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали права брати участь при розгляді кримінального провадження про перегляд вироку Острозького районного суду Рівненської області від 05 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами, тому що приймали участь в ході досудового розслідування є безпідставними, оскільки вищезазначена стаття не містить такої заборони.
 
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити. 
 
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПКУкраїни, Суд
 
постановив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 з доповненнями на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 13  серпня 2019 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року відмовити.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                               ОСОБА_3