ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2020 року                 
м. Харків

Справа № 638/16800/19
Провадження № 22-ц/818/1226/20
Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача: Кіся П.В.,
суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської місцевої прокуратури № 1
на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року у складі судді Грищенко І.О.

у цивільній справі № 638/16800/19 за позовом Харківської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Харківської міської ради Харківської області, до державного реєстратора комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця Сергія Володимировича, ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

встановив:
30 жовтня 2019 року Харківська місцева прокуратура № 1, в особі її в. о. керівника А. Омарова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради Харківської області, звернулася з позовом до державного реєстратора комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця Сергія Володимировича, ОСОБА_1 , в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення № 43228307 державного реєстратора відділу державної реєстрації Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця Сергія Володимировича від 27.09.2018 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. «И 1», загальною площею 17,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати рішення № 43228679 державного реєстратора відділу державної реєстрації Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця Сергія Володимировича від 27.09.2018 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. «З 1» загальною площею 37,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір про спільну діяльність від 22.11.2018 р., серія та номер б/н, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування підстав для звернення з цим позовом зазначає, що Харківською місцевою прокуратурою № 1 встановлено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: в`їзд Трінклера, 7 м АДРЕСА_1 зареєстровано нежитлову будівлю літ. «И 1», загальною площею 17,4 кв. м., та «З 1», загальною площею 37,2 кв. м. Реєстрація вказаних новозбудованих об`єктів нерухомого майна проведена державним реєстратором всупереч п. 41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127. 
Діями державного реєстратора порушені інтереси громади міста Харкова, представником якої є Харківська міська рада, адже своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності.

23.10.2019 р. в. о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Омаров А. звернувся на адресу Харківського міського голови Кернеса Г. А. із листом, в якому повідомив, що Харківська місцева прокуратура № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звертається до суду з позовною заявою. Вказував на те, що прокурор набув право на представництво та звернення до суду за захистом інтересів держави, оскільки відповідний суб`єкт владних повноважень, хоч і усвідомлював порушення інтересів держави та мав відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертався.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року вищевказана позовна заява повернута заявникові.

В апеляційній скарзі Харківська місцева прокуратура № 1 просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року скасувати, передати справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись приписами, передбаченими ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України та зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті  263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що ним не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Харківською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади, при цьому, в позовній заяві прокурор, з метою обґрунтування підстав для представництва інтересів Харківської міської ради в суді, обмежився лише посиланням на те, що Харківська міська рада хоч і усвідомлювала порушення інтересів держави та мала відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталася.

Колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно статті 1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно зі статтею 23 Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді  полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Встановлено, що прокурор звернувся до суду з позовом , який обґрунтував тим, що згідно з Реєстром речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 відсутні відомості про будь-які правовстановлюючі документи, документи, що посвідчують введення об`єкту до експлуатації, про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, на момент реєстрації права власності на нерухоме майно відсутні декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також , що Харківською міською радою не приймалося рішень щодо передачі у власність або надання у користування земельної ділянки за адресою місцезнаходження нерухомого майна, що знаходиться у комунальній власності і належить територіальній громаді м. Харкова.

Отже, у цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку - місцевої громади) й відповідача, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Обґрунтовуючи право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, в.о.керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 посилався на те, що Харківською міською радою з часу встановлення факту порушень законодавства щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна ( 27.09.2018) до теперішнього часу не вживались заходи захисту у судовому порядку порушених прав територіальної громади м. Харкова та відповідні позови до відповідача з цим же предметом та з цих же підстав до судів не пред`являлись. Наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради.

Сам факт незвернення до суду міської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів членів територіальної громади м. Харкова та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Вказаний висновок у повній мірі відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18.

Листом від 23.10.2019 р. в. о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Омаров А. звернувся на адресу Харківського міського голови Кернеса Г. А. із листом, в якому повідомив, що Харківська місцева прокуратура № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звертається до суду з позовною заявою.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що факт не звернення до суду Харківської міської ради з відповідним позовом, свідчить про неналежне виконання своїх повноважень.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву Харківській місцевій прокуратурі № 1.

Як встановлено статтею 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За викладених обставин ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року про повернення позовної заяви не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа за правилами статті 379 ЦПК України, направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 372, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379,382-384,389,390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської місцевої прокуратури № 1задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. 
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина