ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2020 року           справа № 360/2660/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року (повний текст складено 07 жовтня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/2660/19 (суддя в 1 інстанції - Кисельова Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні,-

                                                      В С Т А Н О В И В:  

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.12.2018 згідно наказу ГУДСНС у Луганській області № 557 ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту відповідно до підпункту «3» пункту 176 «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593. Наказом  ГУ ДСНС України у Луганській області від 08.02.2019 р. № 50 (по особовому складу) виключено з кадрів ДСНС України з 11 лютого 2019 року.
Цим же наказом, також, із врахуванням пункту 2 в редакції наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.03.2019 р. № 84 (по особовому складу) встановлено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - 19 років. 
Із посиланням на вимоги   Кодексу цивільного захисту України, Положення про порядку проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, зазначає, що відповідачем не проведено виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а фактично здійснено виплату у сумі 274113,93 грн лише 06.05.2019, що підтверджується випискою за 06.05.2019 по картковому рахунку, виданою 04.06.2019 АТ «Ощадбанк».
Оскільки, відповідач не своєчасно виплатив одноразову грошову допомогу, позивач просив стягнути з ГУ ДСНС у Луганській області середній заробіток за період: з 12.02.2019 по 06.05.2019 включно затримки розрахунку при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 75064, 08 (сімдесят п`ять тисяч шістдесят чотири ) грн. 08 коп.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 360/2660/19 позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області  (код ЄДРПОУ НОМЕР_2,   місцезнаходження: Луганська область,  м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 1Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за період: з 12 лютого 2019 року по 06 травня 2019 року включно затримки розрахунку при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 74170,46 (сімдесят чотири тисячі сто сімдесят) гривень 46 копійок; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (код ЄДРПОУ НОМЕР_2, місцезнаходження: Луганська область,  м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 1Б ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 проходив службу в ГУ ДСНС України у Луганській області на посаді полковника служби цивільного захисту. Наказом ДСНС від 20.12.2018 № 557 «Про звільнення із служби цивільного захисту» на підставі  підпункту 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особам рядового і начальницького складу ОСОБА_1 звільнено у відставку (із зняттям з військового обліку) за підпунктом 3 пунктом 176 (за станом здоров`я) (арк.справи 13).
Наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 08.02.2019 № 50 «Про виключення з кадрів ДСНС» ОСОБА_1 , першого заступника начальника Головного управління, звільнено із служби цивільного захисту згідно наказу ДСНС (по особовому складу цивільного захисту) від 20.12.2018 № 557 «Про звільнення із служби цивільного захисту» у відставку (із зняттям із військового обліку) за підпунктом 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особам рядового і начальницького складу (за станом здоров`я), виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу Головного управління, знято з усіх видів забезпечення з 11.02.2019 (арк.справи 14).
Наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.03.2019 № 84 «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 08.02.2019 № 50 «Про виключення з кадрів ДСНС» полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , першого заступника начальника Головного управління, звільнено із служби цивільного захисту згідно наказу ДСНС (по особовому складу цивільного захисту) від 20.12.2018 № 557 «Про звільнення із служби цивільного захисту» у відставку (із зняттям із військового обліку) за підпунктом 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особам рядового і начальницького складу» (за станом здоров`я), виключено з кадрів ДСНС, зі списків особового складу Головного управління, знято з усіх видів забезпечення з 11.02.2019 (арк.справи 15).
20.02.2019 відповідачем з метою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та недопущення зниження грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу направлено до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) лист від № 06-886/212 про збільшення кошторисних призначень та виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, зокрема, ОСОБА_1 (арк.справи 42).
Головним управлінням отримано від ДСНС додаткове фінансування на виплату при звільнені 26.04.2019. Виплату ОСОБА_1 здійснено 02.05.2019, що підтверджується копією платіжного доручення від 02.05.2019 № 242, копією витягу із реєстру перерахувань на особисті вклади за травень 2019 року № 35 від 02.05.2019 (додаток до платіжного доручення від 02.05.2019 № 242 (арк.справи 42, 46).
Позивачем не заперечувався факт здійснення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 274113,93 грн., яку отримано 06.05.2019. Вказане підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 № 0120-26207501265748 (арк.справи 16).
Відповідно до частини 2  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 3 Кодексу законів про працю України  (далі -  КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
При цьому, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а/15.
Таким чином, у даному випадку пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Трудові відносини та служба, пов`язана із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій тощо, мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.
Механізм та порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовано  Кодексом цивільного захисту України, Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».
Відповідно до частин 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Виплата зазначеної в частині першій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частиною другою статті 125 Кодексу цивільного захисту України " порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України". 
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується  Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ,  Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Відповідно до пункту 7 розділу XХVІІ  Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623 (далі - Інструкція) особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
З аналізу наведених норм слідує, що визначення порядку виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту законодавством віднесено до повноважень відповідного державного органу, який здійснює  виплату одноразової грошової допомоги при звільненні вказаних осіб. Тобто, допомога при звільненні має бути нарахована та виплачена не пізніше дня звільнення зі служби.
Згідно з інформацією щодо грошового забезпечення за лютий 2019 року ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення у розмірі 91118,92 грн з відрахуванням податків та обов`язкових платежів. При цьому, вказана виплата складається з: посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугою років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премії, надбавки за особливості проходження служби, кваліфікації за класом, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку (арк.справи 39).
Таким чином, згідно відомостей, наявних у інформації щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2019 року, вбачається, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні не здійснено.
Вказаний факт відповідачем не заперечувався.
Довідкою про доходи від 03.06.2019 № 50 за грудень 2018 року грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 57688,16 грн, разом із виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 28844,08 грн (арк.справи 17).
Довідкою про доходи від 03.06.2019 № 51 за січень 2019 року грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 26560,50 грн (арк.справи 17).
Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, за приписами  Інструкції № 623, становить 274113,93 грн.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що непоширення норм  Кодексів законів про працю України  на військовослужбовців та прирівняних до них осіб стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
Таким чином, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що норми Кодексів законів про працю України не можуть застосовуватись при вирішенні спірних правовідносин.   
Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
В той же час такі питання врегульовані  Кодексом законів про працю.
Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в  статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Вказане також узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15.  
Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх  випадках  збереження середньої заробітної  плати  провадиться  виходячи  з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані  протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а  у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
При цьому, слід врахувати, що на осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту поширюється соціальний захист вказаних осіб, визначений Кодексом цивільного захисту України, Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що   обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,  провадяться шляхом множення  середньоденного  (годинного)  заробітку на число робочих днів/годин, а у  випадках,  передбачених  чинним  законодавством, календарних днів,  які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна  (годинна)  заробітна  плата  визначається  діленням заробітної  плати  за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі  (календарні)  дні  на  число  відпрацьованих  робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число  календарних  днів за цей період. У разі  коли  середня  місячна  заробітна  плата  визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування  виплат і допомоги,  вона   обчислюється   шляхом  множення  середньоденної заробітної плати,  розрахованої  згідно  з  абзацом  першим  цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного  числа  робочих  днів за останні два календарні місяці згідно з  графіком  роботи  підприємства,  установи,  організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.   
Таким чином, для визначення середньоденної заробітної плати за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100  при обрахунку мають бути використанні саме календарні дні.
Середньоденний заробіток становить: 55404,58 (грошове забезпечення за грудень 2018 року - січень 2019 року) поділити на 62 день (кількість календарних днів у період: грудень 2018 року - січень 2019 року) дорівнює 893,62 грн.
Оскільки позивачем у позовній заяві самостійно зазначено, що одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено відповідачем 06.05.2016, та вказаний факт підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 ,  тому суду при обрахунку середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при  звільненні слід враховувати таке.            ОСОБА_1 згідно наказу ГУ ДСНС у Луганській області від 08.02.2019 № 50, до якого наказом  від 12.03.2019 № 84 внесено зміни, звільнено зі служби з 11.02.2019, а виплату одноразової грошової допомоги при звільненні здійснено 06.05.2019. Тобто, 11.02.2019 є останнім робочим днем позивача, а 06.05.2019 останнім отримано відповідну грошову допомогу. Отже, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні слід обраховувати саме з 12.02.2019 по 05.05.2019.
Середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить:  893,62 грн (середньоденний заробіток) помножити на 83 (час затримки розрахунку з 12.02.2019 по 05.05.2019 день виплати грошової допомоги при звільненні) дорівнює 74170,46 грн.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 19 квітня 2018 року у справі №  806/1183/16.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2  ст.74 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2  ст. 77 КАС України).
Доводи апеляційної скарги про те, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління, колегією суддів визнаються незмістовними, оскільки відсутність бюджетних асигнувань не може слугувати підставою для обмеження прав позивача на отримання грошової допомоги при звільненні. 
Також колегія суддів зазначає, що згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 «Бурдов проти Росії»).
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від асигнувань на виплату таких коштів.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                         
                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 360/2660/19 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 360/2660/19 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                             Т.Г. Арабей

                                                                                                                             Е.Г. Казначеєв